6 I. HAGEN. [1910 



Blytt; Årdal, Tyin; Lyster, Helgedalen; Aurland, Håbergnåsi: 

 Wulfsberg. 



K. Jevnaker; Søndre Aurdal; Nordre Aurdal; Ve- 

 stre Slidre; østre Slidre; Vang; Fåberg; Vestre Gaus- 

 dal; øjer; Ringebu; Søndre Fron; Seil; Våge; Lom; 

 Dovre; Lesje. 



H. Åmot, Deset: Kiær; Store lvedalen, Stor f jeldsæteren: 

 S. Møller; Lilleelvedalen mangesteds. 



ST. Røros, Ty vold: Ry an; Op dal, på mange steder fra 

 dalbunden op på Knutshøerne og Nystuhøerne ; Rennebu, Vollan- 

 sæteren 750 m.; Bynesset, nedenfor Bysæteren 160 m. ; Trond- 

 hjem, mellem Tungen og Fjeldsæter, ved Heiven; Malvik, flere- 

 steds i Mostamarken: H. 



NT. Hegre, Sæteråsen, Bålhammeren: Bryhn; Meråker, 

 Storlifj eldet: M. N. Blytt; Ogndalen: Ryan; Lierne, Løvsjø- 

 klumpen: Fridtz. 



No. Ve f sen, øjfjeldet: Kaalaas; Ne sne, Handnesøen; 

 Hemnes, Lejrskar dalen: Arnell; Mo, mangesteds fra fjords tranden 

 til meget højt over bjerkegrænsen; Saltdalen: Sommerfelt; 

 Fauske, Rappisvarre : Lorentz; under Sulitjelma 600 m.: Conradi; 

 Balmifossen, ved Giken 520 m., Indre Fauskeås 300 m., Fauske- 

 myren 50 m.: H.; Dverberg, Saura, Prestdalen 150 m.: Kaalaas. 



Tr. Bardo, fleresteds: Arnell; Len vi ken, Kistefj eldet 300 

 m. : Kaalaas; Tromsøsundet, Tromsø: Moe; Fløj tjeldet: Zetter- 

 stedt; Nordrejsen, Kumopahta under Venetvaara: Jørgensen. 



F. Talvik, Vasbotnfj eldet: Zetterstedt; Rundfjeldet: Jør- 

 gensen; Alten, Kåfjord: M. N. Blytt; Goskavarre: Moe; Ham- 

 merfest: Jørgensen; Kistrand, Mantermukka, Smørstad, Brænd- 

 elven: Ryan; Vejnesset: H. ; Karasjok, Rastegaissa; Nesseby, 

 Gollevarrebakte: Kaurin; „ Finmarken" (antagelig Vadsø): Deinboll. 



Tayloria Froiichiana (Hedw.) Lindb. 



Den første angivelse fra Norge findes i Wikstrøms Bot. 

 Årsber. fra 1826 efter eksemplar, samlet paa Gausta av M. N. 

 Blytt. Chr. Smiths meddelelse i et brev fra 1812 (sml. O. Dahl, 

 Breve fra Norske Botanikere til J, W. Hornemann, side 55) om 

 dens forekomst på Jonsknuten ved Kongsberg refererer sig til 

 Oedipodium Griffithianum. 



Denne art er en ægte højfjeldsplante. Den vokser mer og 

 mindre højt over trægrænsen på ikke for fugtig, muldrik jord 

 mellem Stener i bakker og i lier, undertiden i bergrifter og på 

 berghylder sammen med f. eks. Distichium montanum og Enca- 

 lypta-axiev ; sjeldnere er hygrofile arter, som Dichodontium pellu- 



