No. 1] NORGES SPLACHNACEÆ. 13 



SB. Ejd fjord (?), Kistenuten på Hardangervidder! 1898: 

 Havas, 



et fund, som, (bestemt av Kaalaas), publicertes i slutningen av 1902 

 samtidig av Havas i Berg. Mus. Aarb. og av Kaalaas i N. Mag. 

 f. Naturv. Den sidste oplyser her, at planten vokset på et utsat 

 sted 1300 m. over havet og kun fandtes i ringe mængde. De 

 4 cm. høje, tætte tuer har, som han bemerker, endel tømte, ind- 

 skrumpete frugter. 



Tetraplodon angustatus (Sw.) Br. eur. 



Er for første gang angit fra Norge i Fl. Dan. fase. 28 (1819) 

 som samlet av M. Vahl, Chr. Smith og Wahlenberg ; et eksemplar 

 fra den først nævnte findes endnu i Kjøbenhavns botaniske musæum. 



Denne art stiller neppe så sterke krav til forekomsten av 

 dyriske stoffer i underlaget som den følgende ; den ses vistnok 

 oftere at være samlet på dyrerester, (elghorn, levninger av gnavere, 

 ekskrementer av kjøtætere o. s. v.,) men den findes dog også på 

 steder, hvor der ikke kan påvises sådanne substanser, som på 

 muldklatter i fordypninger på store Stener, på bar jord og trærøtter 

 i nåleskog. Den holder sig til åsregionen, men fornemmelig til det 

 subalpine belte, hvor den foretrækker barskogene, og , går kun 

 undtagelsesvis over trægrænsen; den er imidlertid sikkert iagttat 

 1100 m. over havet og synes (såfremt angivelsen i literaturen om 

 dens forekomst på Finshøen medfører rigtighet), at måtte forekomme 

 endnu højere. Den har sin væsentlige utbredelse i indlandet, og 

 man kan utpeke Dovrefjeld, fornemmelig dets nordskråning, som 

 dens centrum her i landet. Herfra er den spredd mot syd i 

 Østerdalen og Gudbrandsdalen, videre gjennem Gausdal til Valders, 

 herfra op på Filefjeld og sydover til Ringerike, Telemarken og 

 Sætersdalen ; nordover går den ned i Trondhjemssænkningen og 

 forekommer her og der i Tromsø stift. Dens nordgrænse ligger 

 ved Hammerfest (70° 40' n. b.). Derimot er den en stor sjeldenhet 

 i de lavere deler av Vestlandet og mangler helt på kystranden 

 både på øst- og Sørlandet; likeledes synes den at mangle i Jo- 

 tunhejmen. 



Frugten, som man altid finder, ofte i mængde, fælder laget 



