No. 1] NORGES SPLACHNACEÆ. 21 



No. Mo, Mofj eldet 200 m.: Kaalaas; Fauske, Fauskemyren: 

 H.; Sortland: Kaalaas. 



Tr. Bar do, Rubben, Salvasskarfjeldet : Arnell; Tromsø- 

 sundet, Tromsøen: M. N. Blytt; ved kirkegården: Kaurin; 

 Karlsø, Renøen: Moe. 



F. Alten, ved Bossekop prestegård: S. Møller; Kistrand, 

 ved kirken: H. ; Vadsø: Deinboll. 



Splachnum L. 



, / Apophysis globosa — pyriformis 2 



l Apophysis umbraculiformis 4 



9 f Apophysis pyriformis, pallide carnea . . . 8. ampullaceum 



\ Apophysis ovata — globosa, atropurpurea 3 



( Apophysis sporangio paullo crassior; folia cuspidata 



3 < S. pedunculatum 



( Apophysis sporangio ter crassior; folia obtusa S.vasculosum 



, f Apophysis lutea 8. luteum 



\ Apophysis purpurea 8. rubrum. 



Sect. Olobovaria n. sect. 



Caulis vestigiis foliorum veris instructus. Apophysis globoso- 

 ovata. Stomata cellulis proprie efformatis haud circumdita. 



Splachnum pedunculatum (Huds.) Lindb. 



Var neppe tidligere angit fra Norge, da Fr. Weber i Arch. f. 

 syst. Naturg. (1804) anførte den som fundet her av Uldahl. Denne 

 rejste i Norge i 1802 sammen med M. Vahl, i hvis efterlatte 

 herbarium der findes et norsk eksemplar av planten. 



Den er den almindeligste art i familien og er kjendt fra alle 

 amter. Kun i de laveste egner søndenfjelds er den sjelden; den 

 foretrækker nemlig avgjort åsregionen og især den subalpine region, 

 men kan også overskride trægrænsen; den er således på Galdhøen 

 endnu fundet i 1950 m. højde, og går vistnok i det hele tat så 

 højt op i tjeldet, som dens nødvendige underlag findes, det vil si, 

 så højt som kjør og sauer bejter. Den findes nemlig kun på møk 

 av drøvtyggere i myrer og på anden fugtig bund; på Ringerike 

 vokser den ifølge Bryhn også på råtne, av sopmycelier gjennem- 

 vævete træstubber. 



Frugt er altid tilstede. I de fleste tilfælde, hvori lågfældningen 



