28 I. HAGEN. [IQ [Q 



Nyman; Stejen: Conradi; Strømbuen: L. G. (?); Tønset, mellem 

 Neby og Tolgen if. Fabricius. 



ST. Dovre: M. N. Blytt; Opdal, ovenfor Kongsvold if. 

 Kaurin; ovenfor Vårstigen if. Nyman; Holtålen: J. Bull; Mel- 

 hus, Vasfjeldet : o Conradi; Strinden, Moholt: H. ; Malvik, 

 Mostamarken if. Angstrøm. 



NT. Meråker, Renåvolden 600 m.: Bryhn ; Værdalen, 

 Prestegården: S. Møller; Sulstuen if. J. W. Zetterstedt ; Sn ås en, 

 Andorfjeldet, Vestre Brandfjeld, Sibirien : Fridtz; Overhallen: 

 J. Thorne; Grong, Godejorden, mellem Nynesset og Toremoen, 

 Bergsmoen, Mortenslund ; Lierne, Sandmoen flerest. : Fridtz. 



No. Bindalen, Hildringen if. Martins; Hatfj elddalen, 

 Krutfjeldet; Vefsen, under store Vejskarfjeld : 0. Dahl; Mo, 

 Hauknesfjeldet, Mofjeldet 200 m., Nævernesset: Kaalaas; Lang- 

 fjeldet 300 m.: Fridtz; mellem Vesterålien og ørtfjeldgårdene: A. 

 Blytt; Bodin, Bodømyren if. Martins; „ Mo ved Folden" : R.Collett. 



Tr. Målselven: S. Møller; Lyngen, Hatten: Fridtz; 

 No r dr ej sen, Sagen: Arnell; Flatvolden, under Venetvaara: Jør- 

 gensen. 



F. Alten, SkoacTofovarre og Storviksnesset if. J. W. Zetter- 

 stedt; Storgjerdet: J. E Zetterstedt; Bossekop, Pæskfjeldet: Norman; 

 Transfordalen : O. Dahl; Jøranesset, Ejby: Fridtz; Kistrand, 

 Kakiniemi: Ryan. 



Splachnum rubrum L. 



8. rubrum er den mos, som først av alle blev kjendt fra vort 

 land. Det var i Norge, den blev opdaget, idet Rich. Wheeler i 

 slutningen av det 17de århundrede fandt den ved Porsgrund og 

 meddelte den til Petiver, av hvem den blev beskrevet i 1695. 



Den har sin hovedsakelige utbredelse i det utstrakte russiske 

 og sibiriske kontinentale område, fra hvilket den går østover til 

 Rocky-Mountains og selv til Ny-England, og vestover til Skandi- 

 navien. Den er som følge herav ulike hyppigere i Sverige end i 

 Norge, hvor man kun har dens vestligste utstrålinger, og hvor 

 havklimaet sætter en grænse for dens utbredelse. I Norge må 

 den derfor i det hele betragtes som en sjeldenhet. Det er kun i 

 et belte, som fra Solør over Hedemarken og Toten strækker 

 sig til Land og Ringerike og ender i Valders, at den optrær hyp- 

 pigere; desuten er den iagttat på spredde steder i Smålenene, 

 i Romerike og ned over Kristianiafjorden, samt nordover i Øster- 

 dalen Et voksested i Namdalen er en utpost fra dens utbredelse 

 i Mellemsverige, og den gamle angivelse om dens forekomst i Fin- 



