34 TH. PETERSEN. [1910 



lært, ca. 6 X 3 cm. Enderne avrundede. De to brede, hin- 

 anden motsatte sider er glatte, svakt bølgeformet og synes 

 oprindelig at ha været benyttet til slipning. Paa disse sider 

 sees der imidlertid nu en mængde striper som efter et red- 

 skap, der er strøket mot stykket lidt paa skråa i dettes 

 længderetning. Paa den ene side er disse striper rødbrune,, 

 paa den anden er de mørkebrune. Der kan ikke være 

 tvil om, at striperne mas forklares som merker efter et 

 redskap, hvormed der er slaat ild. De falder netop 

 i den retning, hvori et saadant redskap vilde bli ført, naar 

 stenen selv holdes i venstre haand. En ildsten med lig- 

 nende røde striper omtales av dr. Schetelig i Bergens 

 Museums Aarb. 1909, no. 14, s. 17 (tilvækstfortegnelsen 

 1908, no. 34 e). Striperne paa dette eksemplar har ved 

 sammenligning vist sig at være av samme art som paa 

 stenen fra Hitteren. Konservator Schetelig har ogsaa 

 velvilligst meddelt, „at lignende striper findes paa en virke- 

 lig ildsten [o; beltesten] B. 6227, 11 m (tilvækstfortegnelse 

 1908, s. 22); denne er ogsaa brændt, og striperne er dels 

 røde, dels sortbrune; foruten disse farvede striper har 

 stenen ogsaa den vanlige slitfure. Blanke striper sees paa 

 en ildsten fra Kalve, Voss, B. 6345; denne er ubrændt, 

 og det er antagelig derfor, at striperne ikke har farve. 

 Efter de sidste eksempler antar jeg, at striperne skyldes 

 ildslagning." Røde striper sees ogsaa paa en beltesten 

 i Trondhjems museums samling fra Vinne, Værdalen (T. 

 4535). Hvilket redskap er det nu, som har frembragt disse 

 striper? Overlærer Wleug el har ved kemisk undersøkelse 

 fundet, at striperne indeholder oxydert jern. De er saa- 

 ledes frembragt ved slag enten med jern eller svovelkis, 

 men det er ikke længer mulig ad kemisk vei at afgjøre, 

 hvilket av disse materialer har været anvendt. Det er dog 

 vistnok grund til at anta, at dette har været jern. Efter 

 G.Sa ra u ws undersøkelser 1 ) maa det nemlig ansees sand- 



J ) G. Sarauw. Le leu et son employ dans le nord de 1'Europe aux temps 

 réhistoriques et protohistoriques. Gand 1907. P. 24 — 25. 



