12 J. QVIGSTAD. [1910 



hand laag saa i sin Dievels Dvale, og Reiste om kring i Helvede, 

 og i de Nedderste steder i Jorden, og Erfor hvorledis det var fadt, 

 eller og, om de Jammis-steller, som de siger at skal boe under 

 Jorden, var aarsage der til, som de fornæmmeligen offrer til for 

 barnsengs qvinder, at de Dieveler eller onde geister skal være dem 

 behjelpelig, og icke Contrari; eller om deris offersteder og af Guder 

 var vred og fortørnedt paa dem, saa skal de nu skaffe hannem 

 Et godt fædt Kreature til Offer at for sonne dem med, saa som 

 lam, veder, gied, buck, kiedt, eller og unge Reins Diur, naar hand 

 da har faaet det begierte Kreatur, saa fører hand, eller leeder det 

 Kreature hen til offer stedet og afguden, som hand haver lofft det 

 hen til, og offrer det der, effter den og deris gamle sædvanlige 

 viis, og Hedingske maade, og skiær hand først en bitte af ørenne 

 og Rompen mens Kreaturet End lever, og giver det paa offer stedet 

 og til af guden, sticker og slagter saa Creaturet og tager først 

 blodet og smørger de træer med, som de kalder Lødt Morra l ), 

 skiær saa siden en bette af hvert stycke eller lem, og legger det 

 ogsaa paa offerstedet tillige med skindet, haarnene, og kløverne, 

 kaager saa og tager kiødt fædtet, det fædt, som falder oven paa 

 kiedelen, naar den kogis, og smørger de for ordnede steenne med 

 og skiær Endda nogle better a f det fædeste og beste kaagede kiød, 

 og legger det og saa paa offerstedet, tillige med skindet, haarnene, 

 kløverne og beenene, saa æder de sidden baade Noiden og de som 

 med hannem følger, det helle Kreature op paa stedet, paa det at 

 beenene icke skal føris der fra, men nøje sammensanckis og leggis 

 paa offerstedet, 



Naar da barned er føedt, og alting er gaaed vel, saa tager 

 de Een fædt, oxe Rein, gield Zimle, en Varekas 2 ), eller og en god 

 Reins kalf, eller og om de icke andet har, fæde oxer, qviger, koe 

 kalffver, faar lam, vederer, gleder, bucker, kied, og binder en Hin, 

 eller læritz huve paa hovedet, paa det Kreature som de vild offre, 



Jfr. E. A. Tunkelo, Germanische lehnworter im finnischen und lappischen 

 og E. N. Se tala, Kurze notiz iiber das „opferholz bei den Sompiolappen 

 (aus dem jahre 1670), i Finnisch-ugriscbe Forschungen, I 183 ff., og J. 

 Qvigstad, Einige nordische lehnworter im lappischen, ibd. II 140. 

 lappisk varelcasj, en liten to-aarig okseren. 



