No, 4] KILDESKRIFTER TIL DEN LAPPISKE MYTHOLOGI. 21 



kommen der, hvilket Peder ogsaa giorde og døbte det med det 

 nafn som de sagde, nogen stund der effter førde de barned til 

 Vadsøen til Præsten, at hand skulle stad fæste Daaben, gaf de 

 barned Et andet Nafn for Præsten, og sagde at barneds Nafn er 

 saa, der de da kom hiem med barned igien var barned sygt og 

 græd meget, giorde de strax En varm vand kiedel, og vasket af 

 baade Nafnet og Daaben, og døbte det tredie Nafn paa barned 

 igien effter den foregaaende Dievele Døbing og manering, som 

 Dievelen og Noiden har lært dem, og saa blef barned straxt godt 

 og frisk igien. 



om der is faste for børnenis skyld. 



og dette er en ved tågen og En besynderlig skick og Manering 

 hos finnerne, som ingen kand faa af dem, i det at de skal Ende- 

 ligen faste hver vorfrue afften 1 ), saa mange af deris qvinder som 

 har faaet Et lidet barn, eller har Et lidet brøst barn paa brøstet, 

 de skal Endelig faste hver vorfrue afften for den skyld at børnene 

 skal forstres vel og leve vel med hilsen og lære vel baade sproget 

 og Noidekonsten, blive stor og sterck, viis og for standig i trold- 

 konster og Dievele lærdomme, dis/Se qvinder skal icke smage kiød, 

 eller kogede mad af kiød, eller som kiød er iblant, vorfrue afften, 

 uden alleniste tør mad, saa som kagger og andet saadan tør mad, 

 saa og bare fisk om de har den. skulle de smage kiød, eller den 

 mad som kiød var iblant, vor frue afften, da var det en stor synd, 

 og da skulle deris børn icke fostris og triffvis vel, og blive fuld- 

 kommen lært i Noidekonsten, som er dem Høylig for nøden. 



Dett er og En Dievel og En geist som de kalder Unnakas 

 faste alma 2 ), som fodrer af dem deris pligt imod bomene, og 

 holder dem til at faste for børnenis op fosterel/3e, og hvis de icke 

 giør hvad de bør, og lyder Commando, og hand icke faar sit 

 særdelis, til børlige offer, som hand skal have effter deris gamle 

 forfædris viis og vaner, saa pinner hand og plager børnene Jam- 

 merlig, saa de for giøre, hvad som deris forfædre, har først be- 



a ) Aftenen før Vorfrumesse (25de marts). Før denne dag (Mariumessa i fostu) 



var faste paabudti den katholske tid (Norges gamle Love II, s. 358). 

 2 ) lappisk unnakasj fasto-almai, lille faste-mand. 



