54 J- QVIGSTAD. [1910 



om Ole Iverssøn i Waranger som Noide-gadz'e kom og 



til Een gang, og bød sig til at lære han nem 



Noide- kons ten. 



Peder Olssøn i Waranger haver seif fortald mig, at Ole Iverssøn 

 hans fader, som var Povel Iverssøns broder, hvorledis at Noide- 

 gadzerne kom ogsaa Een gang til hans fader, ole Iverssøn og bød 

 sig til at de vild lære hannem Noide-konsten, som er hannem 

 arfvelig til falden, effter hans forfædre, som ere døde, men hand 

 sagde nej, at hand vil icke lære den konst om End skiønt, at 

 hans for fædre har hafft og kundet den, thi hand ved at den konst 

 er icke god, som hand seif kand see i sin bog thi hand kunde 

 og saa læ/?e i bog De bad hannem kaste den bog paa Ilden, og 

 spurde om den bog var bedre End, den gode konst som de vil 

 lære hannem som bevarer baade i fra døden at de kand leve lenge, 

 i fra siugdomme u lycke og alt ondt, og skaffer lycke til skytteri 

 og fiskeri, og næring og biering forskaffer, og nu skal de pinne 

 og plage hannem til døde, og bad hannem saa see hvad den bog 

 kand hielpe ham, og der som hand icke tager ved Noide-konsten 

 som de vill nu lære hannem og kaster den bog veck saa skal hand 

 vide, at, hand skal døe, saa blef hand straxt siug og laag haardelig 

 til sengs og Raset med hvert, Et ganske aar om kring, saa foiiod 

 Noidegadze hannem der de saag at de vandt icke noget med hanem, 

 og siden blef hand god og frisk og lefde En lang stund siden. 



Om Mathias Melcherssøn i varanger som Noide- 

 gadzerne kom og saa til og vilde lære hannem Noide- 

 konsten og dræbte hannem dog paa det siste. 



Det var En mand i Waranger som hedte Mathias Melcherssøn 

 og var gifft, og kunde ogsaa i bog, saa kom Noide-gadzerne til 

 hannem 1704 og bød sig til at de vil lære hannem Noide-konsten 

 som er hans arf effter hans slegt som er døde, thi hand er født 

 og baaren der til, at annamme den konst, men hand sagde nei at 

 .hand vild icke lære den, om hand var Eend skiønt ti ganger født 

 og baaren dertil, og der til med har hand Et svagt hovet som 

 icke kand taalle eller bære, saa megen konst, og besværd, hand 

 kand nu først i bog, og der for kand hand icke love at tåge ved 



