No. 4] KILDESKRIFTER TIL DEN LAPPISKE MYTHOLOGI. 57 



dem, saa kom Noide-gadzerne til drængen igien, og bad hannem 

 at hand skulle annamme Noide konsten med Een god villie, thi 

 det bør hannem at være Noid lige som hans forfædre hvilcken som 

 vare alle gode Noider, men drængen sagde Endda nei, at hand 

 vill icke lære Noide-konsten, for den besværd, og fare, der er hos. 

 Da loffte Noide-gadzerne at de skulle pine og plage hannem 

 ynckelig og gruvelig, ind til at de skulle dog tåge hans lif paa 

 paa det siste, naar hand vild End nu icke annamme Noide-konsten, 

 saa blef drængen atter siug, gal og af sindige igien, saa de maatte 

 holde vagt paa hannem baade nat og dag, hand vilde dræbe folk 

 og løbe til skougen, og om de bandt hannem saa sled hand sig 

 straxt løs igien, saa de viste sig ingen Raad for hannem meere, 

 thi den Noid som til forn hafde hiulpet hannem var og bort Reist, 

 I det første som Noide-gadzerne aabenbarede sig for hannem, 

 saa var de deilige og klæde i finne klæder, men siden som hand 

 blef siug og gall, for at hand vilde icke anname Noide-konsten, 

 saa var de Dievele altid hos hannem Nat og dag morgen og afften, 

 i adskillige Diurs og besters lignelse, for at forfærde hannem, saa 

 som i fiskers lignelser, i ulve og biørns i otters, Reffs, i Rein og 

 Kuv, i faars og gieders, vædre, bucker og hunds lignel/?e, de lode 

 som de vilde dræbe og æde hannem op, og tåge hannem bort, og 

 hand bekiente seif at Dievelen hafde lenge siden tåget hannem 

 bort, men Dievelen sagde sig, at icke kunde tåge hannem bort, 

 for den skyld at drængen var døbt i den hellig trefoldigheds 

 nafn, og derfore kunde hand icke tåge hannem bort sagde hand, 

 der hans slegt og søster i laxe florden var nu saa beklemt med 

 denne dræng og viste icke Raad eller midel til at hielpe hannem 

 meere, og icke heller kunde nogen formåa at hielpe hannem 

 meere med sin konst, thi Dievelen vilde icke meere lyde sine Noider 

 og vige for dem, de lod og sagde de nogle gange deris sogne 

 Præste bede for hannem i Kircken, men det hialp drængen intet, 

 aarsagen var dette at de sætte ingen tro der paa, at det skulle 

 hielpe hannem, og de icke heller sagde Præsten hvordan hans 

 siugdom var, og icke heller aarsagen til hans siugdom, og der for 

 hialp det hannem icke, Og der de hafde hørt at der gick megen 



