No. 4] KILDESKRIFTER TIL DEN LAPPISKE MYTHOLOGI. 65 



meente hand, gud hielpe mig, nu vild di/?e folck dræbe mig i denne 

 dall og for/?e tenckte hand der hand saag at de førte hannem hen 

 imod denne for/?e, hand vildet og gierne vende sig om at gaa hiem, 

 men hand fick icke, thi de drog hannem med sig, og icke heller 

 kunde han naa Jorden med sine føder, fordi at de holt • hannem 

 op i veiret i fra Jorden og førde hanem saaledis med sig, saa be- 

 gyndte hand, at \æ,Se fader vor, sagte for sig seif der hand saag 

 at hand kunde icke slippe i fra dem sagde hand seif, og i det hand 

 saa læste tog de og snode hannem om kring til båge og blef seif 

 bagen for hannem, der hand saag da til båge effter dem da var 

 de borte thi hand saag dem icke meere, saa gick hand siden hiem 

 til bagge, og da kom folckene imod hannem som søgte effter han- 

 nem, thi nogle af børnene der i byen hafde seet, at hand foer op 

 til skougen eller gick og sprang som de siuntis, og de hafde sagt 

 folckene det, der for søgte de effter hannem, der hand da kom til 

 folckene igien fortalde hand hvorledis det var til gaaen med han- 

 nem, der hand kom nu hiem, var hand, lige som hand var half 

 vidt lø/S og half af sindig og blef icke lenge hiemme eller inde i 

 husedt, før End at hand sprang ud igien, og rente ad skougen 

 igien, saa ingen kunde løbe hannem op eller naa ham saa skarpt 

 siuntis hand at springe for dem, men hand sagde seif, at hand 

 siuntis sig icke at røre sine føder og icke heller var hand ved 

 Jorden sagde hand, men der hand sprang ud, da var der lige som 

 Nordmænder paa lyren som robte til hannem, og der hand kom 

 ud, tog de hannem straxt fadt og leiede hannem imellem sig og 

 holt hannem Et langt styck oppe i fra Jorden og icke heller gick 

 de seif paa Jorden men oppe i fra Jorden i lugten og førde hannem 

 adt skougen, og de hafde adskilligt i sine hænder, baade god mad 

 og dricke, sølf, guid og Krygds penge og bød hannem at hand 

 skulle komme med dennem og blive hos dem, saa skulle hand altid 

 faa saadan god mad og hærlige ting og leve altid i glæde og hær- 

 lighed, paa det siste saa slepte de hannem dog og hand kom seif 

 til båge, fordi at folckene løb effter og raabte eller og han kom i 

 hug at læse fadervor saa slåp de hannem og, og saaledis giorde 

 de mangfoldige gange siden med hannem og hand drogis lenge med 

 dem, og de vare altid paa lyren og raabte og talte med hannem 



5 



