No. 4] KILDESKRIFTER TIL DEN LAPPISKE MYTHOLOGI. 73 



hannem, og for svanttis bort igien, Da sad hand End da i sin 

 Kiæris og Reinen gick frem, siden Kiørede hand hiem om natten 

 til sin fader og Moder og sagde dem hvad-Ry/ten hafde giort med 

 hannem, de bleve forfærdet og tenckte at Ry/9en var kommen paa 

 landet og vilde brænde og slaa i hiel, siden kom denne Mickel til 

 Vadsøen og viste folkene de huller som vare paa hans Røde koffte, 

 og sagde hvorledis at di/3e Ry/5er hafde giort med hannem som 

 hand fant, hvilket hand meente at skulle være Ry/3er, fordi at de 

 hafde Rydske klæder og støffler paa og deris sprog som de talle, 

 siuntis hand og at skulle være Rydske sprog, di/5e huller paa hans 

 koffte videde hand baade Præster og Præste qvinder og kiøbmænder 

 og alle andre Nordmænder, og hvem som vildet see det og ieg har 

 og seet de huller som var paa hans koffte, og saa om morgen 

 der effter at de hafde stunget denne Mickell, kiørede folck, der hen 

 at søge effter di/3e Røvere, paa den sted som hand sagde at hand 

 fant dem, men de saag ingen ting, og ej heller fod spor effter dem, 

 paa det samme sted, derfor kand mand mercke at det var kun 

 Dievelens fantasie og di/9e forbemelte perkel-gadzer. 



1713 Om Julle natt var Peder Larsson i Waranger op i marcken 

 og vogtet Reinen, saa sædte han sig ned at hvile sig lidet, og be- 

 gynte at falde i søffn, i det samme hørde hand, at det var Een 

 som Raabte til hannem og sagde tag dig nu vare, eller vogte dig 

 seif, nu kommer de, hand sprang op og saag om kring sig, men 

 hand saag ingen, saa sædte hand sig ned igien, lidet der effter 

 kom der saa mangfoldige om kring hannem af Noide-gadzerne og 

 af Perkel-gadzerne saa der var ingen Ende paa, thi de vare iblandt 

 hver andre Noide-gadzerne og Pærckel-gadzerne, og var der tuist 

 og strid imellem di/te tuende slags gadzer, i hvem hand skulle høre 

 til, og hvem som var hannem nærmeste paa slegtiget, og nærmeste 

 i byrd, som hand seif hørde, Een part af dem vare smaa og klæde 

 i finne klæder, og Een deel af dem vare store og klæde i Ry/9e 

 klæder og støffler, men de vara i mangfoldige og utallige tall, saa 

 bød de hannem straxt til, at anname Noidekonsten og dem, Eenten 

 med det onde, eller med det gode, der er intet meere paa at giøre, 

 thi de og konsten ere hannem arveligen tilfalden effter hans for 



