78 J- QVIGSTAD. [1910 



der Præst, og der hand var nu kommen til Ennedack, at være 

 Præst der, da vilde hand staa paa sin myndighed og Embede, og 

 befalte finne Lapperne, straxt at af legge deris gamle skicke og 

 sæder med trolddom Runnebommer, afguderj og andet, som hand 

 vel viste beskeen om. thi hand var seif Een find føedt, og icke 

 meere bruge det, men hver skal tåge sig Een bog i haanden og 

 læfie, første og anden gang svarede de intet, men der hand begynte 

 til at formane dem, saa begynte de at svare derimod og spurde 

 om hand vilde være saa stræng, med dem, og om hand var icke 

 seif Een find fød, om hand icke viste hvad nytte det fører med 

 sig, og om hans fader icke og saa har bruget det og lige saa hans 

 søskende og slegt som endnu er i Lappemarcken thi det Ene gode 

 bederver icke det andet, de skal vel allige vel \æ@e naar tid er og 

 om hand er Præst, saa kand hand være Præst, og prædicke og 

 læ/?e naar tid er, de skal vel høre paa hanem, naar den tid er, 

 men alleniste skal hand lade dem beholde sine gamle skicker og 

 sæder, de vild det icke forlade for Næring og biering skyld, thi de 

 have der med værit behiulpne baade de og deris forfædre i mange 

 hundrede aar, og om hand vild icke lade dem blive i fred med 

 deris gamle dondt, saa skal det blive andet af, og spurde hvor 

 hand kand være saa stræng med dem, hand som er af deris Egen 

 slegt, og ved til forn deris handel, og hvad det kand forhverve 

 dem og dersom hand icke holder fred med saadan handel saa 

 bliver hand ihielslaget af almuen, eller og dræbt med troldom, de 

 formante hannem mange gange saaledis, men hand lod icke af 

 allige vel med sit forsædt, og besynderlige hans Egen slegt, som 

 tit og offte formante hannem, at hand skulle vagte og vare sig 

 seif, det galt hans lif, men hand agtet det icke, men blef alt være 

 med formaninger og straf, saa tog de hannem offte fadt siden, og 

 prylede hannem af, og slog hannem mange gange saa at der var 

 lidet lif i hannem, men naar hand kom da paa sine føder igien og 

 kom i Kirken, saa skiendet hand meget meere paa dem, og var 

 grumere og lod være End til forn om deris troldom og af Guderie, 

 paa det siste sædte de ogsaa gand og troldom i hannem at de 

 skulle dræbe hannem dermed, Effterdj at hand vilde icke lade af, 

 sit forsædt, saa maatte hand leie Een Noid eller troldmestere til at 



