80 P. A. ØYEN. [1910 



men forholdsvis liden, længde indtil 14 mrn. Snart en noget slan- 

 kere form, snart en noget kortere. 



Macoma torelli Steenstr. var. forekom i et ganske lidet, sam- 

 klappet eksemplar a f en formtype, der vistnok staar hovedtypen 

 meget nær, om end ikke er helt identisk med denne. 



Lunatia groenlandica Beck. 



0,68 m. 



Her bør udskilles en egen overgangszone mellem det under- 

 liggende ler med Portlandia arctica og det overliggende ler med 

 Area glacialis. Karakteristisk er, at 



Yoldia hyperborea Lov. var., der ogsaa findes i de dybere- 

 liggende lag i rækken, tiltager i størrelse opover og vistnok naar 

 sin maximumstørrelse inden denne afdeling. 



0.66 m. 



Denne nedre zone, med en udpræget forekomst af Portlandia 

 arctica Gray, kan skilles i et høiere niveau (ft) og et lavere (a). 



a. bestaar af gulgraa, fin, men temmelig sandblandet ler, til- 

 dels med en noget blaagrøn farvenuance, og denne afdeling fører 

 Portlandia arctica, var portlandica i en længde af 15 mm. 



J3. bestaar af et lignende ler som « og fører ligeledes Port- 

 landia arctica, var. portlandica, men i forholdsvis smaa former, 

 mindre end i a. 



0,50 m. 



Denne nederst tilgjængelige del af lermassen, til lergrubens bund 

 eller profilets basis, udgjør en 



Modiolaria-afdeWng, idet M. nigra Gray her var det mest 

 fremtrædende ledefossil, i det fine, graa, lidt grønliggule ler, der 

 tildels var noget oxyderet i mere brune farvenuancer; der fandtes 

 tillige en hel del indtil valnødstore marleker og tildels mere uregel- 

 mæssige former. 



Modiolaria nigra Gray forekom her meget talrig i former, 

 der saavel i form som størrelse og skulptur svarer meget nær til 

 den af Jeffreys afbildede 1 ). Den var tildels meget sammenpresset og 

 derfor ofte brukken, men ellers i hele, samklappede eksemplarer, 



l) Jeffreys: British Conchology, Pl. 28, fig. 4. 



