86 



P. A. ØYEN. 



[1910 



i sine hovedtræk gjengiver det ovenfor mere udførlig fremstillede 

 hovedprofil. 



^^ ^^^^&I^ ^^^^^M^^^a ss^^^^^^ ^^MS^^^^^^^^^ ^^l^ 



"''" U C-JII "T"""""I tll'11'f — ' "Hill "■" '" '"" nr 1 . iiii | t |iM». l iMiimriHU lllimiii. 



Fig. 2. Jernbanens grustag nær Heimdal station. 



Videre i sydøstlig retning kan man i en række mindre grustag 

 følge den samme fluvioglaciale sand- og grusafleiring, som forbi 

 Sandbakken, Løvaas og Kvenild antager fuldstændig karakteren af 

 en isranddannelse iiighed med de fra Kristianiafj ordens omgivelser 

 bekjendte råer. Høiden holder sig merkverdig jevn, ca. 159,4 m. 

 o. h. Mere undtagelsesvis hæver den fluvioglaciale afsætning sig 



Fig. 3. Jernbanens grustag nær Heimdal station. 



Skematisk profil gjennem torv, strandgrus, Portlandia-ferende ler og 



vekslende lag af fluvioglacialt materiale. 



her til 163,2 m. o. h. som ved Torgaard. Skraaningen er jevn, 

 saavel i nordøstlig retning, over mod Nidelvens dalføre, som i syd- 

 vestlig retning, over mod Guldalens nedre del. I denne sydvestlige 

 skraaning hæver der sig over det lave terrasselandskab paa Lein- 

 stranden terrasser i forskjellige høider, saaledes ved Nypan station, 

 70,2 m. o. h., stigende i udprægede trin henimod 50 m. over sta- 

 tionen. Syd for Heimdal station findes flere steder ler, tildels me- 

 get evorderet, dels dyrket og dels bevokset med gran- og løvskog. 



