90 P. A. ØYEN. [1910 



sandstenagtige og saavel i form som indhold minder om de fra 

 Salton (California) og Saratoga Springs (New York) beskrevne 1 ). 

 Saadanne er ogsaa fundet nær Misvær (Salten). Som regel bestaar 

 de af fint, hærdet materiale og indeslutter som regel, eller ialfald 

 meget hyppig, rester af skjæl, dels enkelte, dels hele kolonier. De 

 kan dels være af farve som det omgivende ler, men antager ogsaa 

 meget ofte en mere brungraa eller en mere gulgraa eller gulbrun 

 farve. De kan antage form af uregelmæssige stengler, uregelmæs- 

 sige knoller eller gjennemhullede nødder, der kan være af størrelse 

 som valnødder eller mindre ; ofte har man ogsaa eg og knytnæver. 

 Til andre tider antager de formen af rørformede stengler. Hyppig 

 ser de helt massive ud, men ofte sees en smukt vedligeholdt tynd- 

 skiktning, der kunde give anledning til den opfatning, at de kun 

 udgjør hærdede dele af selve den tyndskiktede lermasse. I en knolle 

 af en liden knytnæves størrelse laa saaledes gjennem 31 lag af 

 tykkelse tilsammen 33 mm. (altsaa meget nær millimeter-tykke lag) 

 paa skråa et vakkert brukket eksemplar af Modiolaria nigra af ca. 

 45 mm. længde. Meget hyppig indesluttede lignende marleker 

 Portlandia arctica. Der fandtes ogsaa meget almindelig et slags 

 eiendommelige marleker, der kanske rettere burde betegnes som 

 konglomerat, bestaaende af sammenkittede smaasten og skjæl, især 

 Portlandia arctica, og ofte smaasten paaheftet lerknoller ; indimellem 

 findes gulgraa og brungule konkretionspartier. Vakre marleker 

 med talrige fossiler paa forvitret overflade ligger udvaskede afleret 

 langs elvebredden. Som oftest synes de mere oprindelige former 

 bibeholdt, men der kan paa den maade ogsaa tildels have fundet 

 en delvis afslibning og tilrunding sted. Langs elven var der meget 

 blød lerbund, og det blev mig fortalt, at man her til sine tider 

 kunde finde en mængde skjæl især udover vaaren. Leret har her 

 i bunden en ofte helt kvikleragtig eller kviksandagtig karakter. 

 Derover kommer saa fin sand og ler, noget vekslende, nederst af 

 mere blaagraa farve, øverst af mere gulgraa, i begge tilfælde fossil- 

 førende, idet Portlandia arctica f. eks. er fundet gjennem hele 

 rækken, helt op til ca. 4 m. under lerrasets eller terrassebrinkens 



i) Field Columbian Museum. Geol. Ser. Vol. III, No. 3 (1906). 



