70 K. RYGH. [1910 



Flatanger i Namdalen. Disse nye pladse i Ytre Nordmøre vilde 

 dog udmerke sig fremfor de tidligere kjendte ved den usædvanlig 

 store mængde af dem paa temmelig begrænsede omraader og ved 

 den store rigdom paa levninger i flere af dem, hvor der er anvendt 

 mere tid paa indsamlingen. Dertil kommer, at der ved saa mange 

 af de ovenfor opregnede forekomster er udenfor tvil, at der endnu 

 kun foreligger prøver fra flintpladse, som ved nærmere undersø- 

 gelse vil komme til at vise sig meget rige. Som eksempel herpaa 

 kan blandt andre fremhæves de under A XVIII nævnte pladse ved 

 Bremsneshatten, hvor det vist ved nærmere undersøgelse vil vise 

 sig, at der er en sammenhængende flintplads af meget betydelig 

 udstrækning. Det er kun visse dele af Jæderen, som kan frem- 

 vise en tilnærmelsesvis lige stor rigdom paa bopladse og arbeids- 

 pladse fra stenalderen. 



Ogsaa under den nævnte forudsætning vilde derfor disse nye 

 fund indeholde et uventet fyldigt bevis paa en sterk stenalders 

 befolkning gjennem et længere tidsrum saa langt nord i landet 

 som nærmest nordenfor den 63ende breddegrad. 



Men betydningen af lundene forøges i overordentlig grad, 

 naar det af den ovenfor givne sammentrængte beskrivelse af deres 

 indhold tydeligt nok fremgaar, at der er en væsentlig aldersforskjel 

 mellem disse fund og de stenaldersfund, som tidligere er kjendte 

 fra det nordenfjeldske Norge. Af denne redegjørelse viser det sig 

 nemlig, at ialfald de fleste af dem tilhører en ældre periode 

 af stenalderen. De indeholder former, som uimodsigeligt hen- 

 fører dem til den ældre nordiske stenalder, til en tid, som ikke 

 kan være væsentlig forskjellig fra de danske skaldyngers eller 

 kjøkkenmøddingers tid. Fra denne tid kjendte man hidtil i Norge 

 kun fund fra den sydligste del af landet, og ialfald forsaavidt 

 det gjælder fund af flintsager, ogsaa derfra kun noksaa spredt 

 og sparsomt. 



Blandt de redskabsformer, som sikkert beviser, at den største 

 del af de ovenfor gjennemgaaede fund hidrører fra ældre stenalder, 

 maa først og fremst nævnes skivespalterne. Denne økseform, 

 hvoraf nogle prøver er gjengivne i fig. 4 — 7, 13, 14 og 19, og 

 som her ligesom andensteds forekommer i noget afvigende former, 



