72 K - RYG ^ [1910 



skjellig arbeidsmaade, forekommer i en række af fundene, oftest 

 flere fra samme plads. 



Af de flekkeskrabere, som tildels i større antal forekom- 

 mer i de fleste af de nogenlunde store fund, maa ialfald endel 

 former ansees som sikkert betegnende for ældre stenalder, og der 

 er heller intet iveien for, at de alle kan tilhøre denne tid. Efter 

 S. Muller (Ordning s. 3) forekommer de lige og skråa flekkeskra- 

 bere ogsaa oftere paa de yngre bopladser og i gravene, de ind- 

 buede derimod neppe, de udbuede sjelden, og de har da ikke en 

 tilhugget grebtunge. I disse fund er flekkeskraberne med udbuet 

 egg de hyppigste, og de er ofte tilhugne for skjeftning, dels ved 

 indhak i kanterne, dels ved af jevning af ryggen eller slagbulen. 



Af pilespidser er der i disse fund nogle former, som er 

 lidet karakteristiske; disse stykker er ogsaa ofte usikre, da de 

 savner betegnende tilhugning. De to sikreste former, som ogsaa 

 frembyder mest interesse, er de tvereggede (flekkespaltere) og 

 de eneggede. Af disse forekommer den første form baade i 

 ældre og yngre stenaldersfund, og dens forekomst her kan saaledes 

 ikke yde noget sikkert bidrag til tidsbestemmelsen. Af saa meget 

 større betydning er i denne henseende de eneggede pilespidser, 

 som findes i mindst 7 af de større fund, hvoraf de fleste inde- 

 holder flere eksemplarer, et enkelt (A VI, Voldvandet) endog 30. 

 Det maa desuden erindres, at disse smaa stykker selvfølgelig er 

 meget vanskelig at opdage i jord og grus, og at derfor uund- 

 gaaelig mange kan undgaa opmerksomheden selv ved den omhyg- 

 geligste undersøgelse. Denne form af pilespidser er ikke funden 

 i de danske skaldynger, hvor den tvereggede spids er den almin- 

 delige. Derimod er et par stykker fundne i den ældre boplads i 

 Maglemose. 1 sin beskrivelse af Maglemosefundet har G. F. L. 

 Sarauw (Aarb. f. nord. Oldk. 1903 s. 208 ff.) leveret en udredning 

 af denne pileforms udbredelse og tidsforhold, hvortil jeg her skal 

 henvise. Den forekommer allerede i hulefund og andre boplads- 

 fund fra den senere palæolitiske tid eller rensdyrtiden, men er 

 særlig hyppig i den ældste neolitiske tid. Han karakteriserer den 

 som den ældre form af flintpile, som senere afløstes af de tver- 

 eggede. De eneggede pile har noget afvigende former; men fælles 



