Nr. 1] NORGES POLYTRICHACEÆ. 35 



Voksesteder: 



K. Lom, ved Juvvatnet 1880 m., nær Styggebræen 1950 m.: H. 



ST. Opdal, Snehætten 2000 m. if. Winter; Nystuguhøen 

 1600 m., Knutshøen 1700 m., Drivstuen 680 m. : H.; Kongsvold 

 900 m. if. Winter. 



NT. Lierne, Akavasørene 1100 m.: Hassler. 



Pogonatum urnigerum (L.) PB. 



I 5= hefte av Flora Danica (1766) leverer Oeder en avbild- 

 ning av en i Norge samlet P. urnigerum, som imidlertid i teksten 

 er kaldt Polytrichum alpinum. Oeders vekstsamling er forlængst 

 gåt tapt, men vi har i Hans Strøms etterlatte herbarium et i 

 det 18= århundrede samlet eksemplar av planten, som viser sig 

 i hans skrifter at være kaldt Mnium polutrichoides. 



Arten tindes over hele Norge og er kjendt fra alle amter; 

 den må også regnes for en almindelig art, dog med undtagelse 

 av sydvest- og vestkysten, hvor den utvilsomt er sjeldnere; deri- 

 mot er den i de arktiske strøk visselig like almindelig som syd- 

 ligere, uagtet den der efter enkelte forfatteres utsagn skal være 

 erstattet av P. dentatum. Hvad dens utbredelse i vertikal retning 

 angår, er den uten sammenligning hyppigst i de nedre højdelag, 

 i lavlandet, åsregionen og de undre lag av det subalpine belte, 

 men blir sjeldnere, efter hvert som man nærmer sig bjerkegræn- 

 sen; det er kun rent undtagelsesvis, at den (som i Vårstigen på 

 Dovrefjeld,) er at finde så højt som 1150 m. o. h.; ovenfor skog- 

 grænsen er den overhodet neppe kjendt. — Det er fornemmelig 

 på bar grusjord, den vokser. På ren sand tinder man den ikke, 

 men derimot på småstenblandet sandlere, på tynde, magre jord- 

 dækker, på berghylder, men især i vejskråninger, vejkanter, på 

 nøkne grasflekker, i ras og i kanterne av grustak; på sådanne 

 steder er den en av de først optrædende moser og hjælper til at 

 forberede granden for den senere optrædende, højere vegetation. 



Trods sin store utbredelse varierer den i Norge likesom i 

 det hele tat ellers meget litet; man har blot en var. humile, som 

 også tindes i vort land, især i de højere lag og nordenfor polar- 

 kredsen. 



Frugt tindes i regelen; den modnes senhøstes, idet den fra 

 et par steder foreligger i denne tilstand samlet i de sidste dager 



