I løpet av sommeren 1913 blev der gjort to, hvert paa sin 

 maate merkelige kufiske myntfund i det nordlige Norge. Det 

 første av disse fandt sted paa gaarden Holte i den øvre del av 

 Orkedalen, der er beliggende ca. 130 meter over havet paa en 

 forholdsvis vid terrasse, som skraaner brat ned mod hoveddal 

 føret og i en avstand av omtrent 3 kilometer fra Svorkmo. Da 

 man i utmarken i kort avstand fra gaardens huse (omtrent 200 

 meler) skulde grave en grøft i en myr, som i tidligere tider har 

 været meget bløt, men nu ved drænering er blit adskillig ut- 

 tørret, stødte man i omtrent en halv meters dybde paa 58, for 

 en større del hele og vel konserverte sølvmynter, alle med ku- 

 fiske indskrifter (dirhem). Da der i 1905 paa samme gaard 

 fandtes en enkelt lignende mynt, er der grund til at tro, at det 

 oprindelig nedlagte fund har omfattet flere mynter, som man 

 ikke har fundet. Professor A. Seippel, der velvillig har paatat 

 sig det hverv at tyde indskriflerne, uttaler efter en foreløbig 

 gjennemgaaelse at næsten alle mynterne har kunnet bestemmes, 

 og at de faa tvilsomme, forsaavidt ikke hele indskriften er bort- 

 slidt, forhaabentlig vil kunne lydes ved nøiere granskning. 



Saavidt man allerede kan se, ligger alle disse mynters præg- 

 ningstid mellem aarene 280 og 339 efter hedsjra (= 893—950 

 efter Kr.). Derimot findes intet som peker paa en bestemt tid 

 da mynterne er blit nedlagt i jorden. Man kan dog med sand- 

 synlighed slutte, at dette har fundet sted i den senere del av 

 det 10de aarhundrede. Holte maa have været beboet længe før 

 denne tid, og det er derfor muligt, at skatten har tilhørt den 

 daværende beboer av gaarden. 



De fleste av mynterne er præget av de Samanidiske fyrster 

 i Transoxanien, Ismail ibn Ahmad, Ahmad ibn Ismail, Nasr 

 ibn Ahmad og Nuh ibn Nasr, de allerfleste av Nasr ibn Ahmad 

 (301—331 e. H.), altsaa mellem aarene 913 og 943 efter vor 

 tidsregning. Samaniderne var et persisk fyrstedynasti i det 10de 

 aarhundrede, hvis rike omfattede Transoxanien med flere land- 

 strækninger og hadde Bochara, som dengang var et af knude- 

 punkterne for verdenshandelen, til hovedstad. Av de fyrster, 



