L] 19 



og (delvis) Lyellii, Webera nutans, Bryum capillare og argen- 

 teum, Polytrichum piliferum og juniperinum, Leucodon sciuroi- 

 des, Antitrichia curtipendula, Thuidium abietinum, Pterygynan- 

 drum filiforme, Hypnum rugosum, cupressiforme og parietinum. 

 Fritliggende, tørre klipper i barskovene har gjerne en noget anden 

 mosvegetation end lignende steder i løvskov ; som eksempel herpå 

 kan anføres, at flere arter Rhacomitrium, der aldrig savnes på 

 barskovens klipper, ikke på langt nær når den samme yppighed i 

 løvskov, medens for Grimmiaavtemes vedkommende det modsatte 

 forhold gjør sig gjældende. 



På fugtige, for lyset exponerede klipper rindes foruden 

 nogle af de ovennævnte arter Ptilidium ciliare, Sphaynum acuti- 

 folium og compactum, Andreæa crassinervis, Dicranoweisia 

 cirrata, Cynodoniium strumiferum, Oncopliorus Waldenbergii, 

 Dicranum Blyttii, Didymodon spadiceus, Tortella fragilis, 

 Grimmia unicolor og elatior, Rhacomitrium aciculare, protensum 

 og fasciculare, Bryum bimum, Miihlenbeclui, alpinum, Stirtoni og 

 pseudotriquetrwm, Polytrichum commune og perigoniale, Brachy- 

 thecium popideum og plumosum, Eurrhynchium crassinerve, 

 Hypnum steUahim, intermedimn, revolvens, uncinatum og 

 imponens. 



Skyggefulde, tørre berge opviser også et antal arter, som 

 JPrullania tamarisci og fragilifolia, Radula complanata, Metzgeria 

 furcata, Plagiochila asplenioides, Jungermannia subapicalis, qirin- 

 quedentaia, barbeda., longidens, ovata, saxicola og minuta, Oreo- 

 weisia Bruntoni, Dicranum fuscescens, Scottianum og longifoliam, 

 Grimmia clecipiens og torquata, Dryptodon Hartmani, Rhacomi- 

 trium affine med var. obtusa, Ulota HidcMnsiæ, Ortliotriclium 

 urnigerum, rupestre og Sturmii, Zygodon viridissimus var. ru- 

 pestris, Polytrichum formosum, de fleste Neckeraa.rtev, Ånomodon- 

 arterne, Thuidium Philiberti og recognitum, Isothecium myurum 

 og myosuroides, Homalothecium sericeum, Hypnum cupressiforme 

 og Hylocomium loreum. 



På mer eller mindre fugtige og skyggefulde berge optræder 

 dog det største antal arter af klippemoser, og specielt er denne station 

 et yndet tilholdssted for en stor del af de mere lyssky levermoser. Al- 



