94 [No. 



108. Grimmia elatior Bruch. 



Hist og her på våde granitklipper, hvor den ofte voxer i vidt- 

 strakte tuer, oftest steril. 



Skjeberg: Hafslund, på klipper i Sarpfossen m. fr., (H. & R.); 

 Gl e mm ing e: Lisleby m. fr., (H.); Onsø: Lyngholmen, Sle- 

 vik, Åle og Kjølberg st., Ålebergene m. fr.; Tune: Borregård, 

 Agnalt st. (R.). 



109. Grimmia torquata Hornsch. 

 Sjelden, på fugtige, skyggefulde bergvægge. 



Onsø: Rød, sparsomt; Tune: Agnalt og Dalen, i største 

 mængde, Stang, (R.), Mingeødegård. (H.). 



Frugt er først funden ved Pend Lake, Idaho, Nordamerika, 

 af LeiberG; senere er den påvist også hertillands, nemlig i Vestre 

 Gausdal, (se Bot. Not. 1892 pag. 222,) det eneste udenfor Ame- 

 rika bekj endte sted. 



110. Grimmia montana Br. eur. 



Meget sjelden, på tørre, Ldrette gnejs- og granitklipper. 

 Borge: Kjølberg, i mængde m. fr., (H.); Tune: Stang st.; 



Våler: Østenrødholmen i Vansjø m. fr. (R-)- 



111. Dryptodon patens (Dicks.) Brid. 



På helst fritliggende, skrånende gnejs- og granitklipper tem- 

 melig hyppig, dog som oftest steril. Med frugt er den funden 

 på følgende steder : Borge: Begby, (H.) ; Glem m ing e: Kråkerøen, 

 langs vejen mellem Rød og Enhus, Rødsbugten; Onsø: Åle, øre- 

 bæk, Græsvik, Vollaberget, Dammyr, Okseviken. (R.). 



Denne art, der på sine steder optræder i sådan mængde, at 

 den dækker hele bergflader, er mærkeligt nok endnu ikke iagttagen 

 hverken på porfyrøerne eller på de andre øer i fjorden; (i Hvaler 

 findes den uden tvivl, men disse øer er endnu lidet undersøgte,) 

 og det uagtet den efter sin udbredelse forøvrigt her i landet er 

 en decideret atlantisk art. 



112. Dryptodon Hartmani (Sch.) Limpr. 



Helst på noget frit liggende klipper, blokke og stene, især i 

 løvskov, sjeldnere i barskov, yderst almindelig, tildels dannende 

 massevegetation. Den forekommer hyppigst som forma propagu- 

 lifera undtagen på porfyren på Søndre Søster i Onsø, hvor kun 



