1.] 107 



to førstnævnte steder tindes i myrer, på de sidstnævnte på 

 tørrere steder. Men også peristomet varierer. Tænderne har en 

 bred, purpurrød fundus og viser, når de er typisk udviklede, de 

 kjendemærker, som er ejendommelige for Hemisynapsiumgvwpyen 

 (i LlMPRlCHTS forstand), de er nedentil langs midtlinjen tilsynela- 

 dende gjennembrudte som følge af, at inderpladerne umiddelbart 

 under lamellerne fremviser runde huller, der lyser igjennem de 

 tynde, normalt udviklede yderplader, og lamellerne selv har midt 

 på sin frie rand en indskj æring. Men tænderne er ingenlunde 

 altid udviklede således, at de strax kan gjenkjendes. De runde 

 huller kan være meget små eller kun være tilstede i et antal af 

 1 — 2 nederst ved grunden, og lamellernes indskjæringer kan være 

 reducerede til næsten umærkeiige indbugtninger. Sådanne mindre 

 distinkt udviklede peristomer kan, når bortsees fra den brede, 

 purpurrøde fundus, undertiden neppe adskilles fra det hos incli- 

 tiafømgruppen almindelige, og det er et karakteristisk udslag af 

 artens variabilitet i tændernes udvikling, at man i selve original- 

 beskrivelsen ikke finder nogensomhelst antydning til, at de adskiller 

 sig fra tænderne hos B. inclinatum ved andet end sin fundus. 

 Hos de af R. samlede exemplarer fra Hvaler kan de neppe heller 

 regnes til de mest karakteristiske; imidlertid finder man dog her 

 i ethvert peristom flere tænder, som enten nederst ved grunden 

 viser 1 — 2 huller eller frembyder de for Hemisynapsium ejendom- 

 melige indskjæringer eller indbugtninger i lamellernes rand. 



Foruden ved de i KAURIN'S beskrivelse fra bladene hentede 

 mærker kjendes den ved, at disse er tydeligt, om end temmelig 

 kort nedløbende, og at cellerne i bladets nedre del især på tvær- 

 væggene viser talrige gjennembrud; i tør tilstand er bladene mere 

 eller mindre stærkt snoede mod venstre. (H.). 



181. Bryum Graefianum Schlieph. 



Sikre exemplarer af denne art er påviste fra Langnesholmen 

 ved Vesterø i Hvaler, hvor den forekommer på stenet jord lige 

 ved kysten. (R.). 



Siden den i Norge først blev funden på Skjærvø i Tromsø 

 amt af JØRGENSEN, er den iagttagen ved Laxelven i Kistrand (af 



* 



