8.] 5 



L fegran. I aarsb. 1882 p. 7Cf omtales en befæstning med 

 spor af gammel beb}'ggelse paa „Skandsberget" ved Natsjøen. 

 Folkene paa gaarden kjendtes ikke ved dette navn, og det rykke- 

 des mig ikke under mit ophold at faa spørgsmaalet bragt paa det 

 rene. Jeg besteg det steile Natsjøberg, men fandt ingen gamle 

 mure der. Paa „Skandsberget" under Kippe har der været en 

 skandse fra Svenskekrigenes tid i forrige aarhundrede. Der sees 

 nu ingen levning af den; men gamle folk kunde erindre at have 

 seet gjennemborede planker og tømmer, som havde ligget deroppe 

 og var levninger af den gamle befæstning 



Beitstadens prestegjeld. Hornnes. Ved pladsen Sjømarken 

 v. for gaarden, hvor de i aarsb. 1882 p. 122 omtalte perler er 

 fundne, var der oprindelig 7 hauger i en rad fra ø. til v. Nu er 

 kun den østligste igjen, i nærheden af hvilken et skeiet fandtes i 

 en stenkiste af mandslængde og noget bredere ved hovedenden 

 end ved benene. En spydspids af jern laa over brystet, eller 

 ifølge en anden beretning stod den mellem 2 ribben; men disse 

 var dog ikke læderede. Et andet sted s. for haugerne stod ogsaa 

 en stenkiste, hvori dog intet fandtes; den var ikke omgivet af 

 nogen haug og var mindre end den foregaaende, omtr. 1 al. lang 

 og 3 / 4 al. bred. 



Hammeren. I skogen ø. for gaarden er der ca. 6 røser, 

 de fleste temmelig lave; den østligste er størst, men er ganske 

 udgravet. 



Bardal. Jeg havde hørt fortælle, at der her skulde findes 

 nogle merkelige tegninger i et fjeld. Dette bekræftedes ogsaa, idet 

 det viste sig at være en betydelig helleristning med mange og 

 delvis vel udførte figurer. Med undtagelse af den ovenfor omtalte 

 dyrefigur ved Snaasenvandet er dette den nordligst kjendte helle- 

 ristning i landet og afgiver et nvt bevis paa, hvilket gammelt 

 kulturcentrum Trondhjemsfjordens indre del har været. Bardal 

 ligger paa den nordre side af fjorden ligeoverfor Todnes i Sparbuen, 

 hvor en række gravfund fra broncealdereren som bekjendt er gjort. 

 Har man ret i ogsaa at henføre helleristningerne til denne periode, 

 tør man altsaa slutte til en ganske vidtstrakt, fast bebyggelse af 

 disse trakter i hin fjerne tid 



