8] ' 9 



ning i det store og hele fremviser de samme slags figurer, som 

 man kj ender fra de øvrige egne af Skandinavien, de samme former, 

 de samme detaljer. At man her saa godt som udelukkende har 

 konturtegninger uden vækhugning af det mellem yderstregerne lig- 

 gende materiale, bør dog bemærkes. Foruden de skaalformede 

 fordybninger er der kun 3 å 4 mindre og forøvrigt noget ube- 

 stemmelige figurer, der er udhulede. 



Ikke sjelden er en figur hugget over en anden, og enkelte 

 steder er der et sandt virvar af streger. Dette røber en mangel 

 paa pietet mod de tidligere tegninger, der synes paafaldende, hvis 

 disse skulde være af ' religiøs betydning, ja selv om de opfattes 

 som mindetavler over historiske begivenheder. De mange skjødes- 

 løse tegninger og brudstykker, der ser ud til at være henkastede 

 blot for øvelsens skyld, vækker ogsaa forestillingen om, at helle- 

 ristningerne var eller ialfald tilslut blev noget ganske hverdagsligt. 



Rimeligvis har der været arbeidet i denne bergflade gjennem 

 et langt tidsrum, saa at der er en betydelig tidsforskjel mellem de 

 ældste og yngste ristninger. Herom, ligesom angaaende arbeibs- 

 maaden, henviser jeg, uden dog i alle punkter at erklære mig fuldt 

 enig, til nedenstaaende bemerkninger af premierløitnant E. Kvam, 

 der har optaget kart over helleristningen i 1 / 10 maalestok og 

 under dette arbeide fik anledning til at studere den i dens enkelt- 

 heder.*) 



„Hvad de indridsede figurer angaar er en stor del af dem tem- 

 melig utydelige, saaledes at de er vanskelige at faa rede paa. 

 Bedst kommer de frem, naar fjeldvæggen er vaad eller ogsaa ved 

 heldig sidebelysning. f. ex. lige før solens nedgang ud paa etter- 

 sommeren, da solstraalerne stryger langs efter fladen. Men selv 

 under saadanne heldige omstændigheder er en hel del utydeligt, 

 som det er vanskeligt, for ikke at sige umuligt at faa rede paa. 



„Bedst er figurerne bevarede længst mod vest, mindre godt mod 

 øst, hvor våndet om vaaren især sætter udover. 



„Stregerne er af høist forskjellig dybde og bredde. De tyde- 

 ligste har en bredde af optil 4 å 5 cm. og en dybde af i det høi- 

 este 7 å 8 mm., og herfra er der da alle størrelser nedover, uden at 

 *) Cfr. Aarsb. f. Foren. &c. for 1896, hvor ogsaa denne helleristning omhandles 



