Nr. 5] 



ET MAGISK DYREBILLEDE I T. HJEMS MUSEUM. 



->■■ 



Fis. 4. 



1 



: i 



linder de samme nakkens og hodets konturlinier og de kraftig 

 markerte klør. Vendelbjørnenes baand rundt nakken og frem- 

 staaende øienbryn har sit motstykke j paa det finske dyr fig. 6. 

 Der er dog ogsaa en betydelig for- 

 skjel. Ved de finske figurer ei- 

 det ornamenlale traadt helt i for- 

 grunden. Dyrene har ikke faat 

 utvikle sig frit, men er tvunget 

 ind under sit dekorative forma al. 

 Deres form er saaledes betinget av 

 sverdknappens. Derfor er kroppen 

 unaturlig opskutt, hodet har ikke 

 den fremadvendte, hvilende stil- 

 ling, men er mere nedadvendt. 

 Stilistisk og kronologisk er de fin- 

 ske dyrefigurer paa det nøieste 

 knyttet til en vis klasse dyrefor 

 mete spænder 1 , som synes oprin- 

 delig at høre hjemme paa et øst 

 ligere kulturomraade i Norden. 

 Til sit dekorative øiemed har det 

 aabenbart ikke været kunstneren 

 om at gjøre at fremstille et be- 

 stemt dyr, men dyreformen er 

 fremgaat av tidens herskende 

 smak. Paa den anden side er 

 dyrene samtidig sterkt realistisk 

 og kan ikke ha fjernet sig langt 

 fra sin levende model. At en saa- 

 dan oprindelig ligger til grund og 

 er det samme dyr som vi gjen- 

 finder paa spydspidsene fra Stod 

 og Vendel, tør der vel neppe være 

 tvil om. De fremtrædende likheter 

 synes vanskelig at kunne forklares 

 kun som konventionelle fælles stil 

 iræk uten indbyrdes forbindelse. 

 Hvordan dette forhold turde op 

 fattes, vil jeg nedenfor nærmere 

 berøre. De finske dyrefigurer til- 

 hører Vendeltid. De kan vel likesom de skandinaviske dateres 

 til 1. halvdel av 7. aarhundrede. Fig. G maa være noget yngre 

 end fig. 5. 



1 K. Stjerna i Sv. Ant. Tidskr. 18: 1, s. 150 ft". 



