Nr. 5] ET MAGISK DYREBILLEDE I T. HJEMS MUSEUM. 7 



styret paa samme eiendommelige maale, ligger det nær at skilte 

 at vi staar ovenfor et uttryk for en fælles og særegen idé. Jeg 

 skal derfor i det følgende fremlægge den forklaring som jeg selv 

 er blit staaende ved som den sandsynlige, uten at jeg dog hver- 

 ken har hat tid eller anledning til at trænge dypere ind i emnet. 

 Det vil saaledes nærmest bli antydninger og spredte bemerk- 

 ninger; de kan dog maaske ogsaa gjøre sin nytte, selvom for- 

 fatteren derved utsætter sig for dilettantismens risiko. 



Det forekommer mig ikke tvilsomt at svaret paa det spørs- 

 maal vi har stillet os, maa søkes ut fra oldtidens magiske fore- 

 stillinger om dyr og billeder av dyr. Til grund for en række 

 av disse forestillinger, som har spillet og blandt nuddens primi- 

 tive folkeslag fremdeles spiller en stor rolle, er troen paa et 

 magisk forhold mellem billedet og det avbildede: Billedet av 

 et væsen eller av en gjenstand gir magt over eller del i dette 

 væsen eller denne gjenstand, og den som eier et saadant billede, 

 kan øve indftydelse paa det som billedet forestiller. 1 »Der eksi- 

 sterer et net av usynlige traade mellem tingene eller væsnerne 

 og deres avbildningers 2 



Denne tro gir os en nøkkel til forstaaelse av væsentlige sider 

 av primitiv kunst og forklarer en række magiske ceremonier 

 hos lavere staaende folkeslag. 3 Den ytrer sig i mange forskjel- 

 lige former og spores inden vor kulturkreds langt ned i tiden 

 (cfr. begrepet »in effigie ). 4 Den kan efter al sandsynlighet paa- 

 vises i Europa allerede i palæolitisk tid. S. Reinach har saa- 

 ledes gjort den interessante iagttagelse, at de dyr som tindes 

 avbildede paa væggene i Vesteuropas palæolitiske huler fra rens- 

 dyrtiden, alle har repræsenleret arier, som et folk av jægere og 

 fiskere 5 har næret sig av (animaux désirables); derimot tinder 

 man ikke billeder av dyr som løver, tigre, hyæner, ul ve etc. 

 Sætter man nu dette i forbindelse med det merkelige faktum at 



opsats at gaa nærmere ind paa de østlige forbindelser, som maa ha. 

 gjort sig sterkt gjældende i Trøndelagen og de nordenfor liggende 

 landsdele i aarhundrene nærmest før vikingetiden ; herom avgir netop 

 spidsen fra Stod et sikkert vidnesbyrd. 



1 Salomon Reinach : Lårt et la magie å propos des peintnres et des 

 gravures de låge da renne. :L'Anthropologie t. XIV, 1903, p. 260). Av- 

 handlingen er senere optrvkt i S. Reinach: diltes, mvthes et religions. 

 Paris 1905. T. I, p. 125 ff. 



2 S. Reinach, ant', arb. s. 260. 



3 Se S. Reinach i LAnthropologie XIV, 257 ff. og den der citerte litte- 

 ratur. .1. Déchelette: Manuel darchéologie préhistoriqne celtiqne et 

 galloromaine. Paris 1908. I, s. 268 ff. 



4 »Homoopatisk magi«. Se Martin P. Nilsson: Primitiv religion. 

 Stoekh. 1912. S. 19. 



5 Jagten har for disse folk sikkerlig været den vigtigste næringskilde. 

 Men nyere undersøgelser synes at vise, at Vesteuropas palæølitiske folk 

 ogsaa har dyrket korn (hvete . 



