16 TH. PETERSEN. [1912 



at det er i Finland, vi tinder det nærmeste sidestykke til disse 

 dyrebilleder. Det turde saaledes ikke være usandsynlig at vi i 

 de eiendommelig utstyrte spydspidser fra Stod og Vendel, som 

 vi her har behandlet, kan se træk der skyldes en østlig kultur- 

 indflydelse, som har gjort sig gjældende i Norden i aarhundre- 

 dene før vikingetiden. 1 



Tillæg I. Det er fristende i denne forbindelse ogsaa at 

 omtale de bekjendte vildsvineprydede hjelme, som Knut Stjerna 

 har behandlet i sin avhandling » Hjalmar och svård i Beovulf« 

 (Studier tillågnade Oscar Montelius, Stockh. 1903). 2 Saavidt vites 

 kjendes der kun ét eksemplar i original av en saadan hjelm. 

 Det skriver sig fra Benty Grange, Derbyshire, og dateres til ca. 

 500 e. Chr. Desuten foreligger der i British Museum 2 smaa 

 vildsvinefigurer av bronze, som tør være kommen fra hjelme. 8 

 I det skandinaviske Norden optræder de første gang paa Gunde- 

 strupkarret (ca. 200 e. Chr.). 4 Man ser her to krigere, den ene 

 tilhest, den anden tilfods, begge forsynet med hjelme, paa hvis 

 kam troner billedet av et vildsvin i hel figur (fig. 12 og 13). 



besad samme trolddomskraft som en sammentygget sølvknap i nyere 

 tid. Hvorvidt vi ogsaa her tør se lappisk indflydelse, er jo endnu 

 vanskelig at ha nogen formodning om; det er ialfald ingen nødven- 

 dighet. Det er vel tvertimot sandsynlig at troen paa kobherets og 

 messingets hellighet i Skandinavien oprindelig er opstaaet paa germansk 

 omraade og i tilfælde først paa et senere tidspunkt overført til lap- 

 perne. Denne tro tør hos os ha holdt sig langt ned i middelalderen 

 (jvf. naglerne paa det bekjendte gamle gildebord paa Medjaa i Grong). 

 Imidlertid skriver disse pilespidser sig fra lokaliteter, hvor befolkningen 

 allerede i oldtiden maa antages at ha hat samkvem med lapper eller linner, 

 som de alt dengang maa være kaldt her nordenfjelds. Vi kommer her 

 uvilkaarlig til at tænke paa beretningen i Landnåmabok s. 113 (jfr. s. 222, 

 Jonssons utg.), om Gunstein berserkjabane, at han blev skutt med en 

 finsk pil (oru finzkri) fra skogen av paa sit skib nord i Hevne. Jeg 

 er enig med K. Rygh i at der her maa menes en virkelig pil K. Rygh: 

 Om gaardnavne i Nordland, s. 42): Rygh tænker nærmest paa en skifer- 

 pil, og det er vel maaske det sandsynligste. Der maa her, som Rygh 

 fremhæver, idethele menes en pil som var forskjellig fra de alminde 

 lige og blev tillagt en viss trolddomskraft. Men da kan det maaske ligge 

 Iikesaa nær ;it tænke paa en av disse pile med bronze- eller kobberodd. 

 (Korrekturnote tildels elter meddelelser av stud. Jan Petersen). 



1 Cfr. Haakon Schetelig:- Vestlandske graver fra jernalderen. Bergen 

 1912. S. Kil. 



2 Til den engelske utgave av denne avhandling, som er trykt i den 

 av Vikingeklubben forahstaltede samling av Stjernas skrifter vedrørende 

 Beowulf Kssays on questions connected with the old english poem of 

 Beowulf, Coventry 1912) har utgiveren dr. John R. Clark Hall knyttet 

 ende) korrigerende noter. 



:! Reginald Smith: Museum Guide to the Antiquities of the Early 

 iron Age, pp. 135, 136. Cfr. (\v\\ engelske utgave av Stjernas avhandl. 

 S. 12. 



1 S. Muller: Det store Sølvkar fra Gundestriip i Jylland. (Nordiske 

 Fortidsminder utg. av Det kgl. nord. Oldskr. selsk. Hefte 2. 



