18 HARTVIG HUITFELDT-KAAS. [1912 



grad av dette relativt frugtbare jordmateriale, likesom tilløps- 

 bækkene i stor utstrækning løper gjennem saadant grus, hvorved 

 de blir istand til at uttrække og i opløst form tilføre våndene 

 end mere av mulig tilstedeværende nærende eller gjødende bestand- 

 dele. Noget andet for planktonproduktionen særlig gunstig for- 

 hold, som skulde kunne ansees karakteristisk for Rørosvandene, 

 har det ikke været mig mulig at finde. Jeg maa derfor anse det 

 for i høi grad sandsynligt, at det i dette tilfælde er bundforhol- 

 denes og omgivelsernes gunstige geologiske beskaffenhet (moræne- 

 grusets beskaffenhet), som er aarsak til disse vandes fremtræ- 

 dende planktonrigdom fremfor de øvrige undersøkte vande i det 

 Trondhjemske. 



Ogsaa i en flerhet av disse vande findes magasineringsdammer 

 ved utløpene, som sikkerlig virker meget ugunstig paa fiske- 

 nærings- og fiskeproduktionen (se f.eks. Djupsjøen og nedre Hitter- 

 sjø med sine smaa plantonkvanta). 



Med hensyn til besætning av fiskearter viser Rørosvandene 

 et høist uensartet billede. Oprindelig var vistnok ørret den eneste, 

 eller ørret og røie (i enkelte tilfælde ogsaa lake) de eneste i disse 

 vande forekommende fiskearter; men saa er der særlig i de senere 

 tider, indplantet nye fiskesorter, hyppigst sik, som i de fleste til- 

 fælder har slaat meget godt til, og som regel utviklet sig til store, 

 kraftige racer, dels er der ogsaa indført røie og harr og vistnok 

 ogsaa ørretkyte. Fordelen ved disse sidste indplantninger har vel 

 været meget tvilsom. 



Medens disse indsætninger av nye fiskearter sikkerlig alle har 

 været iverksatte for at forbedre fisket, er der i flere av våndene 

 skeet nyindførelser av fisk ved menneskelige anordninger, uten 

 at indførelserne har været tilsigtet, nemlig ved den vasdragsregu- 

 lering som allerede i 1836 fandt sted for at tømmeret fra Fæmund- 

 sjøen kunde fløtes over i Glommen. I dette øiemed blev der 

 nemlig gravet en kanal mellem Fæmundsjøen og nogle tjern som 

 har avløp til Feragen. Ad denne vei kom saa sik, harr, abbor, 

 gjedde, lake og maaske ogsaa flere andre fiskesorter ned i Fera- 

 gen, hvor der oprindelig bare var ørret og røie. Fra Feragen 

 har saa disse nye fiskearter utbredt sig gjennem Feragselven 

 nedover en række mindre vande i dette vasdrag og ned i Glommen 

 (ved Røros). Fra Feragen er flere av de samme fiskearter ogsaa 

 vandret op i Røragen. Denne indvandring av Fannundsjøens 

 fiskearter til de ovennævnte vande har sikkerlig været til betydelig 

 skade for fiskeriet, idet den oprindelige bestand av ørret og røie 

 var langt meie værdifuld end den nuværende. Selvfølgelig kan 

 skaden ikke utbedres. At fjerne en i et vand eller vasdrag en- 

 gang indført fiskeart har vi erfaring for er meget nær en umulighet, 

 hvis da den nye liskesorl virkelig trives der, og det ser det desværre 



