EG O. NORDGAARD. [1908 
huler i det sydvestlige Frankrige, er meget usikker. Blandt de faa 
kranier, som har kunnet underkastes en nøiagtig maaling, har der 
været baade langskaller og kortskaller. Enkelte har ment, at de 
var beslegtede med de nuværende finner (lapper), andre har søkt 
at forbinde dem med eskimoerne. I ethvert fald maa man Si, at 
de paleolitiske huleboere og bopladsmennesker utviklede en vis 
kultur. Deres stenredskaber var vistnok uslebne og de kjendte 
ikke den kunst at brænde ler til kopper og kar, men av rensdyr- 
horn og ben gjorde de mange hensigtsmæssige bruksgjenstande. 
De har heller ikke været uden sands for farver; thi i hulerne har 
man fundet avskrapede røde hematitstykker. Sandsynligvis hænger 
dette sammen med lysten til at pynte sig, som optræder paa et 
meget tidligt kulturtrin. Til pynt har vistnok ogsaa været anvendt 
diverse smaagjenstande, som er gjennemborede, saasom bjørne- 
tænder, smaa elfenbensplater, osv. I hulen Cro-Magnon fandtes 
saaledes omkring 300 stykker gjennemborede bløddyrskaller, hvorav 
størsteparten bestod av den almindelige strandsnegl! (Littorina 
littorea). Et meget interessant og merkeligt utslag av dette folks 
virksomhet er deres billedfremstilling. Paa stykker av rensdyrhorn 
og ben, bjørnetænder, osv. har man fundet forskjellige dyrefigurer. 
Fig. 1. Afbildning av en fisk paa et stykke rensdyrhorn. 
La Madelaine, l/9 størrelse. 
Fig. 2. Fremstilling av fisk og hest paa rensdyrhorn, La Madelaine, 1/s. 
F igurerne I og 2 leverer prøver paa paleolitisk kunst. Særlig 
fisketegningen paa fig. I er saa vel udført, at det nærmest maa 
vække forbauselse. I flere tilfælder er avbildningen saa god, at 
man har kunnet bestemme arten. Paa en bjørnetand er fremstillet 
en fisk, som ligner en gjedde, og paa et stykke rensdyrhorn fra 
