Ter 0. NORDGAARD. [1908 
(hljøp sem snarast yfir metpinulinn!) men blev i farten grepet av 
Tors sterke fingre. 
Denne fortælling er av stor interesse, fordi den beskriver enkelt- 
heter ved et notkast i vikingtiden. Om notfiske efter sild faar vi 
oplysning i SNORRES?) saga, hvor det fortælles om den nordlandske 
høvding ØIVIND SKALDESPILDER, at han tok sine huskarle og lei- 
lændinger med paa en roskute og roede dit, hvor silden var drevet 
ind. ØIVIND kvad da: 
,Lat os sydover spore 
sjøhesten med aaren 
efter langhalet sild, 
fisket i lange not”. 
Paa samme maate er det sildfiske med not, som omhandles 
i EGILS?) saga, hvor der staar om den vestlandske stormandssøn 
GRrIM KVELDULVSØN, at han for ofte om vinteren paa sildfiske med 
en notbaat*) og hadde med sig mange huskarle. Naar der om 
GRIMS bror, TOROLV, som bodde paa Sandnes (Alstenøen), i samme 
saga staar (p. 39): »Hann hafot på menn i skreidfiski å Vågum, 
enn suma i sildfiski*, er der ganske vist ogsaa tænkt paa notfiske 
fter sild og dypsagn efter skrei (havtorsk). 
Det er likeledes fiske med not, som ligger til grund for rune- 
indskriften paa Selstenen, som har staat paa gaarden Sele i Klep 
gd., Jæderen. Efter O. RYGHS tydning?) staar der blandt andet: 
, Varp ligger halvt til Sele 
til odel og til eie”. 
Det nylig omtalte skreifiske i Vaagan (Lofoten) har likesaa 
sikkert været snørefiske eller dypsagnfiske, som omkring aar 1000 
vistnok kaldtes togfiski (efter oldn. tog, taug eller snøre). I Viga- 
styrs saga*) staar om en ung islænding, som bodde hos en enke 
i en av de nordlandske fjorde (1008), at en dag var han ,roinn 
1) Paa sydkysten brukes endnu ordet tnel om telnen paa et garn. Man sir 
ialmindelighed flaatinel og stentinel, stundom ogsaa overtinel og undertinel. 
2) Se folkeutg. av GUSTAV STORM, p. 132. 
3) Reykjavikutgave, 1892, p. 2. 
1) Med lagnarskutu. Lagnarskuta 9: fartei med lögn eller dragnot. 
5) Se S. M. Aarsh. 1905, p. 80—82. 
6) Reykjavikutgave, 1899, 27. 
