No. 4] -TILLÆG 2. UDDRAG AF GUNNERUS' BREVVEKSLING. 5 
Kolderup, enke efter den rige foged Søren Randulf (,Sølvfuten*"), 
hvorved han fik en betydelig formue og Bodø gaard. Herved voksede 
hans selvfølelse, og han kom snart i strid med sine overordnede, 
navnlig biskopen i Trondhjem. Mod løfte om en betydelig pengesum 
til offentlige øiemed blev han 1754 titulær biskop. Allerede 4 aar 
tidligere havde han udvirket et reskript, hvorefter han kunde benytte 
presterne som sine kommissionærer ved istandsættelser af kirker. 
Herved kom han snart i strid saavel med sine embedsbrødre som 
med andre embedsmænd, og der opstod allerede tidlig mistanke om 
misligheder ved hans bestyrelse af missionskassen. Gunnerus klager 
stadig over, at han savner regnskaber fra ham angaaende missions- 
væsenet, Bodø kalds indkomster, det beneficerede gods etc., og 
synes fra første tid af ei at have nogen rigtig tiltro til ham. Paa- 
lidelige efterretninger om hans færd fik han dog først af Chr. Fr. 
Hagerup, vicepastor til Skjærstad og 1768 provst i Salten. Denne, 
der med iver tog sig af missionsvæsenet, kom i kollision med bi- 
skop Friis og sendte Gunnerus flere gange besværinger over ham. 
Gunnerus skrev da 1769, medens han var paa visitatsreise 1 Selbo, 
en forestilling angaaende ham til missionskollegiet og kirkeinspek- 
tionen og indstillede paa, at der blev nedsat en kommission til 
undersøgelse af biskop Friis regnskaber. 18. dcbr. samme aar 
blev det derefter paalagt Nordlands amtmand at besigtige alle de 
kirker, som Friis havde havde havt befatning med. Gunnerus fik 
ogsaa paa sin visitatsreise til Nordland 1770 yderligere oplysninger 
angaaende Friis og skrev derom til missionskollegiet fra Fosnes 
3. septbr. 1770. Det bevistes her blandt andet, at han i ukjendte 
eller fingerede personers navn havde ladet sig tilslaa forpagtningen 
af kirkernes indkomster for ubetydelige summer. Friis var dog da 
allerede reist til Kjøbenhavn for ved pengetilbud at kjøbe sig fri. 
Dette lykkedes ham ogsaa, da han skjænkede missionskassen 4000 
rdlr. og desuden testamenterede den en betydelig sum. Herved 
opnaaede han forlig, der blev approberet 25. marts 1771 (se pro- 
memoria af 20. april 1771). Han fik ogsaa udvirket en resolution 
af 5. juni samme aar, hvorefter han skulde være fri for alt ansvar, 
ja at der skulde udelades alt, som kunde være fornærmeligt for 
ham, ved protokollationen af de undersøgelsesforretninger, der var 
