No. 5] TRONDHJEMSFELTETS KVARTÆRHISTORE. 21 
menter om end sparsomt. Dette finder vistnok en meget naturlig 
forklaring. Og denne fremgaar for en del allerede af selve ban- 
kernes bygning. Thi som vi saa var banken ved Smaaaasan ud- 
præget lagbygget, og det er derfor at vente, at vi der har opbe- 
varet nogenlunde oprindelige forhold, hvilket ogsaa kommer tilsyne 
i faunaens mere ensartede karakter. Anderledes er derimod for- 
holdet ved Indbrynbanken. 
Banken ved Indbryn ligger 2—300 m. i sydvestlig retning for 
husene paa Indbryn og har paa den fladt og jevnt skraanende 
indmark en temmelig stor udstrækning, der blev anslaaet til en 
to-tre maal. Der var ved mit besøg i begyndelsen af august 1901 
aabnet et ca. 2m. dybt snit i den skjælførende masse, og derover 
laa ca. 3 dm. muldjord. Bankens høide beregnedes i forhold til 
Snaasenvandet at være 33,3 m. 0. h. 
Denne bankes materiale var et fint skjælsmulder, fin sand og 
delvis sand med lidt grus og enkelte smaasten, det hele rigt skjæl- 
førende.  Farven var gjennemgaaende graa, Snart noget gulgraa 
og snart noget graabrun. Denne banke synes saaledes med sin 
daarlig bevarede skiktning og sit meget knuste materiale at have 
været gjenstand for senere, betydelige forandringer. Herved kan 
da meget let, ja det vilde være mere mærkelig, om saa ikke var 
tilfælde, faunistiske elementer fra den efterpaa Mactra-niveauets 
tid indtrædende sænkningsperiode, Tapes-niveauets tid, blive 
delvis sammenblandet med Mactra-niveauets elementer. De to 
her omtalte banker fremviser altsaa for os to særskilte tilfælde. 
Men fra det sydlige Norges Mactra-banker kjender vi nok 
et tredje forhold, nemlig at fossiler fra den underliggende formation 
er indvaskedc i de under Mactra-ni veauets stigningsperiode af- 
satte banker!). Noget lignende gjenfinder vi ogsaa i det trond- 
hjemske. 
Saaledes fandt jeg i slutningen af juli 1901 ved en brønd i 
Stuberg trø i nærbeden af Hell station i en høide af 57,4 m.o. h.: 
Mytilus edulis Lin. i normal formtype, og den samme type 
gjenfandtes senere i det gledne ler ved Reppe teglverk. 
1) Christiania Vid.-Selsk. Forb. 1906, No. 1, pag. 35, 36. 
