32 P. A. ØYEN. [1908 
giske stilling" (fremlagt til trykning i Kristiania Videnskabsselskab 
10/. 1905) 1) paaviste som Tapes-niveauets øvre grænse omkring 
den indre del af Kristianiafjorden. 
Zsocardia cor Lin. synes ogsaa som et noget dybere vands 
organisme at være temmelig nøie sammenknyttet med dette og 
endel følgende niveauer i vort lands kvartærhistorie, saaledes og- 
saa i det trondhjemske, som jeg allerede tidligere har berørt i min 
afhandling , Variations of Norwegian Glaciers* *). 
I begyndelsen af august sommeren 1900 fandt jeg ved Tangen 
teglverk i Stjørdalen det findested for Zsocardia cor Lin., som hidtil 
har vist sig som det rigeste; den forekom ber i mængde, hyppig 
i hele eksemplarer med sammenklappede skaller. Den optraadte 
her i store, smukke former, af længe 80 mm. 
Endvidere er Zsocardia cor Tin. fundet ved: 
Stav (Leinstranden) 
Stenssvedjan (Hell—Sundebanen) 
Værdalsøren 
Fornæs (Værdalen) 
Ytterøen 
Næsbakken (Inderøen), 
Tapes-niveauet i det trondhjemske er Saaledes temmelig 
nøie bestemt. Naar saaledes Nordgaard (1. c. pag. 19) udtaler, at 
pi modsætning til Adolf Hoel, som sætter maksimumsgrensen for 
den postglaciale sænkning ved Trondhjemsfjordens indre del til ca. 
70 m., er jeg tilbøielig til at tro, at den af mig ved Stenkjær 
fundne strandlinje i ca. 30 m. høide markerer tapestidens høieste 
vandstand i dette strøk", saa haaber jeg nu, at dette er tilstræk- 
kelig modbevist. Det vilde paa en vis maade heller ikke have 
været ganske rigtig af mig at lade Hoel publicere ,70 m. grænsen”, 
hvis jeg ikke havde siddet inde med de sikre beviser. Jeg har 
gjennem hele udarbeidelsen fulgt Hoels arbeide med megen inter- 
esse, ja endog gjennemseet en større del deraf i korrektur, men 
bestandig søgt at holde min personlige opfatning af forholdene 
udenfor. Derfor er der ogsaa kommet ind endel uoverensstemmelse, 
1) Christiania Vid.-Selsk. Forh. 1905, No. 4. 
2) Nyt Mag. for Naturv. B. 39, pag. 77. 
