14 [. HAGEN. [1908 
chez le M. strieta, et que, chez le M.angustifolia, elles sont plus 
étalées que celles de la forme typique. Ceci explique pourquoi 
Rabenhorst considere le M. stricta seul comme étant identique å 
la var. alpina et retient le M. angustifolia pour en faire une variété 
distincte. Si j'ai compris la var. siricta correctement, il existe en 
Norveége des formes qui selon toute apparence lui appartiennent, 
mais elles different si peu de lespece type qu'elles peuvent aussi 
bien étre réunies å celle-ci. 
Meesea longiseta Hedw. excl. synon. 
 M. longiseta, som Hedwig angir at kjende både fra Sverige 
og fra Preussen, forveksledes i lang tid med M. triquetra, en 
forvirring, hvortil Hedwig selv gav foranledningen, idet han som 
synonym til sin M. longiseta citerer Mmum triquetrum L., som 
imidlertid efter beskrivelsen utvilsomt er Meesea triquetra. Uagtet 
nærværende art er samlet i Norge allerede av M. Vahl under hans 
ophold i Finmarken 1785—86, (den findes i hans efterladte sam- 
linger som ,.Hypnum +. . . Legi in Norvegia" og som ,Bryum . + . 
Legi in Finmarkia,*) er det derfor umulig at avgjøre, om de ældste 
angivelser i literaturen, der hitrører fra Wahlenberg, Bridel, Som- 
merfelt og Hartman, refererer sig til denne eller til den følgende 
art. Den første pålidelige literaturangivelse om plantens forekomst 
i Norge må derfor tilskrives Hartman (i Ste utgave av Skandina- 
viens Flora, 1849). 
Den vokser på meget våte steder, blandt græs og Sphagna i 
hængemyrer og ved bredden av sjøer og tjern, nogenlunde uav- 
hængig av det geologiske underlag. Ved artens utbredelse er det 
likesom for M. triquetra at merke, at den er utpræget kontinental; 
den mangler likesom denne på de britiske øer og på Frankrigs 
vestkyst, og i overensstemmelse hermed er dens utbredelse i Norge 
indskrænket til Kristiania, Hamar, Trondhjems og Tromsø stift 
indtil 70" n. b., hvor den har sin nordgrænse, og indenfor dette 
område forekommer den til og med meget spredd, så at den må 
regnes til vore sjeldnere planter. Den synes fornemmelig at fore- 
komme i lavlandene, dog stiger den på Dovrefjeld op til en højde 
av 1000 m. 
