No. 13] RUNERNE PAA ET NYFUNDET BRYNE. 5 
steder viser endnu stenens naturlige overflade sig som fordybninger 
i de glatslebne flader. Dette er navnlig tilfældet med den bredside, 
som ikke sees paa afbildningen, medens den anden bredside er 
fuldstændig jevn og i den smaleste ende sterkt slidt, saaledes at 
den her er bleven konveks. Ogsaa paa den smalside, hvor ind- 
skriften A er indridset, er stenens naturlige overflade paa enkelte 
steder bevaret, nemlig i fordybningerne nedentil ved r. 45 og 
oventil ved r. 15. Den nævnte smalside gjør foran indskriftens 
begyndelse en saa sterk bøining, at den i brynets brede ende løber 
sammen med den anden smalside. I denne bøining er den naturlige 
overflade paa et længere stykke ikke bortglattet ved brug. Det 
kan tydelig sees, at man har brynt med denne flade, ogsaa 
efterat indskriften var indridset. Men at intet er brynt bort ved 
begyndelsen av A, fremgaar af den hældning, som første runestav 
(P) har og som følger den skraa kant, der dannes af fladen og 
den omtalte bøining. Den anden smalside (som bærer indskriften 
B) har i den ubeskrevne ende været meget brugt. Ogsaa med 
denne flade har man brynt, efterat indskriften var indridset. 
Runerne er paa de to smalsider skarpt og tydelig indridsede, 
sandsynlig med en kniv: Denne har været ført ovenfra (fra rune- 
toppene) nedad; runestavene er ved basis ofte ridsede saa langt 
ned, at de gaar lidt ind paa den tilstødende bredside. 
Ved læsningen af Strøm-indskriften har professor i mineralogi 
og geologi dr. W. C. Brøgger ydet mig værdifuld hjælp, idet 
han med lupe har gjennemgaaet den hele indskrift og tegnet for 
mig de runetræk, som efter hans mening sikkert er ristede. Pro- 
fessor Brøgger's læsning har bestyrket mig i den opfatning af 
runerne, hvortil jeg uafhængig var kommen. Kun paa ét punkt 
(B rune 4) var vor opfatning noget afvigende. 
Indskrifterne paa de to smalsider synes ikke at være skrevne 
i umiddelbar sammenhæng af” samme mand. I A er runerne af 
ujevn bredde, og stave og kviste har 1 regelen forskjellig hældning. 
Denne indskrift er mindre omhyggelig indridset end den sirlige og 
tæt sammentrængte indskrift B, hvis runer alle er vel proportionerede. 
Det tør, for at nævne et eksempel, vel ansees for udelukket, at 
den ubehjælpelige rune 51 Å (binderune af N h og Ra) med kviste 
