No. 13] RUNERNE PAA ET NYFUNDET BRYNE. 7 
over kanten ind paa den tilstødende ubeskrevne flade. Oventil 
er der en depression, som er fremkommen derved, at instrumentet 
her er trykket ned i stenen, og der er sprunget ud et lidet stykke 
af stenens overflade. Ovenfor stavens top er der en trekantet for- 
dybning i fladen, hvis begrænsning faar lighed med øvre del af Y, 
men intet kan her sees at være ristet. 
Søger vi nu fra runologisk synspunkt at fastslaa læsningen 
af r. 4, har vi valget mellem følgende muligheder: Runen kan 
være | i, eller den kan være Y n (??). Men i begge disse tilfælde 
begynder runen et godt stykke lavere end alle andre runestave i 
indskriften.  R. 4 er sikkert skreven saaledes, at instrumentet er 
ført ovenfra nedad. Men da forstaar man ikke, hvorfor en [rune 
(eller en Y-rune?) her er begyndt langt nedenfor kanten, i modsæt- 
ning til de andre |-runer i indskriften.  Indskriften B er altfor om- 
hyggelig indridset til, at der her kan være tale om skjødesløshed. 
En stav, som begynder et godt stykke lavere end alle de andre 
runestave, er ingen rune; den kan heller ikke være skilletegn, da 
det er utroligt og uden analogi, at en streg af saadan længde er 
anvendt som skilletegn. Skal vi derfor her faa frem en virkelig 
runeform, maa vi tage hensyn til den tredje (og sidste) mulighed, 
som kommer i betragtning ved læsningen af r. 4. 
I den ældre runeskrift findes der én eneste rune, hvis stav 
begynder et stykke lavere end de øvrige runer, nemlig Y k. Naar 
r. 4 nu har en saadan stav, er det methodisk rigtigt at forsøge 
at læse den som Y K. Enten har runemesteren glemt at tilføie 
kvistene oventil (hvilket er lidet sandsynligt paa grund af den 
omhu, hvormed B forøvrigt er indridset), eller r. 4 har været Y k 
med kviste, som har været forholdsvis svagt indridsede, dog ikke 
svagere, end at spor deraf tør antages at være levnede i begræns- 
ningen af den trekantede fordybning, som sees over stavens top. 
Saaledes nødes jeg af runologiske hensyn til at læse r. 4 
som Y k. Vi skal senere se, at denne læsning ogsaa af sprog- 
lige grunde er særdeles tiltalende.) 
1) For læsningen Y havde jeg bestemt mig, førend jeg var naaet til en tolk- 
ning af indskriften. Saaledes blev runen ogsaa læst af bibliothekar A. Kjær 
og, Saavidt jeg nu mindes, ligeledes af andre, som uafhængig af mig har 
undersøgt Strøm-brynet. 
