No. 13] RUNERNE PAA ET NYFUNDET BRYNE. 19 
én gang, men der synes at ligge nogen tid (nogle aar eller kanske 
kun nogle dage) imellem dem, enten de nu begge hidrører fra 
samme mand eller ikke. 
Runeformerne for k og s i indskriften B kunde synes snarest 
at henvise til tiden omkring aar 700 (jfr. s. 8 f.). Men sprogfor- 
merne tyder dog paa, at Strøm-runerne er noget ældre, kanske 
endog fra første halvdel af 7de aarh. De bliver da lidt yngre end 
Varnum-indskriften, som ogsaa har formen Y for k. 
Hvis den givne tolkning i hovedsagen har truffet det rette, 
maa vi vel tænke os, at man har brugt at hvæsse vaaben (pile- 
Spidser og andre smaa egg-redskaber) med det viede runebryne for 
derved at overføre paa dem dettes magiske kraft. Naar man har 
gjort dette, har man ikke behøvet at ængstes for truende kampfare. 
Denne tolkning forekommer mig dog temmelig søgt, og jeg 
kan ikke støtte den ved analogier fra moderne overtro. Jeg nærer 
derfor tvil om, at det har lykkets mig at løse de vanskeligheder 
— af real ikke mindre end af sproglig art —, som knytter sig til 
Strøm-runerne. Navnlig vil vel min forklaring af hapu som instru- 
mental og af ligi = gin. liggi vid vække anstød. Desuden vil 
man maaske finde min tolkning af hali (stamme *halli-,sten*) 
altfor dristig og foretrække at forklare dette ord som akkus. af 
*hali- , mand, helt*, gin. halr. 
Denne sidste forklaring af hali har jeg (S. 10 anm. 2) be- 
tegnet som lidet sandsynlig, idet jeg fandt et udtryk ,denne 
mand” upassende i en indskrift paa et bryne. Umulig er den 
dog ikke. ,Horn skal væde denne mand" kunde være ordret 
gjengivelse af en formel, hvormed den unge helt overøstes med 
vand, forat han skulde blive usaarlig i kamp (jfr. Håvamål 158, 
hvor Odin siger, at han kan overøse den unge mand (halr) med 
vand, saaledes at han ei vil segne for sverd )): ,lad saa fare true 
(ham) med kamp!" I en bryne-indskrift venter vi dog, at ,væde* 
har en betegnelse for ,bryne" til objekt. 
1) Jfr. S. Bugge, Studier I s. 371 ff. og den der citerede litteratur. 
