ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 187 7, N:0 1. 15 



HeiT Chwolson anser, att funktionen ip bör vara negativ 

 och icke positiv. De skäl Hr Chwolson anför härför tyckas 

 dock icke hafva fullt öfvertygat honom sjelf, alldenstund han 

 yttrar: »Die von Herrn Edlund mit W bezeichnete Function 

 ist in den beiden allein in Betracht kommenden Fällen, wie es 

 mir scheint, negativ und nicht positiv.» Det ofvan anförda be- 

 viset, hvilket äfven förekommer i min afhandling, fastän under 

 en något olika form, ådagalägger dock, att funktionen y^ verk- 

 ligen är positiv, och rättfärdigar äfven det sätt, på hvilket denna 

 funktion blifvit i formeln införd. 



I § 3 af sin uppsats söker Hr Chwolson bevisa, att en 

 motsägelse, äger rum mellan den princip, från hvilken jag utgått, 

 nemligen att det fordras tid för repulsionens utveckling och för- 

 svinnande, och det resultat, till hvilket denna leder, nemligen 

 att repulsionen på ett bestämdt afstånd mellan tvänne elektriska 

 molekuler, som närma sig hvarandra, är mindre än om mole- 

 kulerna voro i hvila på samma afstånd, det vill med andra ord 

 säga, att det genom närmandet uppstår ett »deficit» i den ut- 

 vecklade repulsionen. Hr Chwolson kommer efter några be- 

 räkningar till följande resultat: »Als die Geschwindigkeit h war, 

 hat die äussere Kraft in der kurzen Zeit t nicht Zeit, das De- 

 ficit voll auszufällen, indem ein sehr kleiner Theil desselben 

 übrig blieb; als nun aber die Zeit die doppelte wurde, war die 

 äussere Kraft doch nicht im Stande, dieses winzige üeberbleibsel 

 des Deficites auszufüllen und ebensowenig, als die Zeit die tau- 

 sendfache der früheren war? Das ist logisch undenkbar und liegt 

 darin ein Widerspruch, zu welchem die Grundideen der Ed- 

 lund'schen Theorie undwiderstehlich hindrängen». 



Ehuru det visserligen icke vore svårt, att genom en enkel 

 formel visa det oberättigade och falska i detta påstående, vilja 

 vi i stället anföra ett faktum ur erfarenheten, som uti ifråga- 

 varande hänseende är särdeles upplysande. 



Vi tänka oss en stillastående stålmagnet och att i närheten 

 af denna befinner sig en mjuk rörlig jerncylinder. Om jern- 

 cylindern är i hvila på ett bestämdt afstånd r från magneten. 



