ÜFVERSIGT AF K. VETEXSK.-AKAD. FÖRHANDLTXGAR 1877, N:0 4. 19 



Galvanometernålens jemnvigtsläge utan rotation = 296,5 

 » » med » m-^ 227,0 



» » » » -^— »»: 273,0 



') » utan » = 293,0. 



Således jemnvigtsläget i medeltal =295. Om ,v betecknar den termo- 

 elektriska strömmen och y induktionsströmmen erliålles således: 



X + r/ =: 68; .v — f/ = 22, bvaraf: 

 (1) .v = 45; .y = 23. 



Rotationshastigheten i? = l,i hvarf i sekunden. I följande 

 serier erhöllos: 



(2) a; = 39; ?/ = 25; i' = l,i 



(3) .r = 40; ^ = 23; u = l,i 



(4) a- = 49; y = 33; v = 1,6 



(5) ^ = 47; ?/ = 34; v = 1,6. 



Induktionsströmmens styrka synes sålunda växa proportionelt 

 med rotationshastigheten. Af (1), (2) och (3) erhålles i medeltal 

 y = 23,7, v = 1,1 ; af (4) och (5) y = 33,5, v = le, hvilket är 

 i full öfverensstämmelse med nämnda sats. 



Afven Faradays försök ^) bevisa, att detta slag af Induk- 

 tion icke förutsätter ombyte af kontaktspunkter. Allt visar tydligt 

 att raagneten eller solenoiden förorsaka i manteln eller magneten 

 sjelf en ström af elektricitet från ändarna mot midten eller tvärtom. 

 Tänker man sig i stället för messingsröret en rund skifva, iso- 

 lerad från magneten med sin midt i magnetens axel och sitt plan 

 vinkelrätt mot densamma, så uppkomma äfven i denna skifva 

 strömmar från periferien till medelpunkten eller tvärtom, alltefter 

 1'otationsriktningen, och det är dervid såsom i de andra fallen 

 likgiltigt, om magneten rör sig eller ej. Ett särdeles anmärknings- 

 värdt fall af en dylik unipolar Induktion är den som erhålles 

 under jordens inverkan. Om en skifva af metall får rotera i ett 

 plan, som icke går genom den jordmagnetiska kraftens riktning, 

 framträda strömmar i skifvan från centrum mot periferien eller 

 omvändt. Starkast äro dessa strömmar, då skifvan är vinkelrät 

 mot inklinationsnålens riktning-). 



') Experimental Researches 217—230. ^) Faraday's E. R. 153. 



