60 CLAESSON, UHODANKALIUM OCH MONOKLORÄTTIKSYRA. 



ättiksyran ocli delvis dess eteiarter, suiii äga denna förmåga att 

 upptaga vatten; en reaktion som för öfrigt tydligen kan ställas 

 i sammanhang med de additiva föreningas" med haloidsyror, väte- 

 svafla m. m., som såsom bekant flera föreningar i en eller annan 

 form inneslutande gruppen cyan kunna gifva. Förmågan att 

 direkt upptaga vatten är dock för sa vidt jag vet icke bekannt 

 hos någon annan dylik förening. Då karbamintioglykolsyran är 

 en svagare syra än rhodanättiksyran, så kan reaktionen betraktas 

 såsom en partiell neutralisation af den senares sura egenskaper. 

 Syran erhålles lättast af ett rhodanättiksyradt alkalisalt 

 genom att försätta en lösning deraf med saltsyra. Vid denna 

 lösnings långsamma afdunstning utkristalliserar karbamintioglykol- 

 syra i stora väl utbildade kristaller, som renas från vidhängande 

 klorkalium eller klornatriura genom omkristallisation ur vatten. 

 Syran är i varmt vatten lättlöslig men i kallt temligen svår- 

 löslig. Vid långsam utkristallisation bildar den temligen stora 

 vattenkiara, med vacker tvillingsteckning försedda rätvinkliga 

 taflor med snedt afskurna sidor eller och rhombiska prismor. I 

 alkohol löses den lätt, i eter deremot ganska obetydligt. Vid 

 dermed företagen analys erhölls följande resultat. 



1) 0,2 9 gr. gaf 0,101 gr. H^O och 0,2 8 1 gr. CO^. 



2) 0,213 gr. gaf 0,0 7 8 gr. HO^ och 0,2 o 7 gr. CO'-. 



3) 0,226 gr. gaf 0,391 gr. BaSO^. 



4) 0,4 4 9 gr. gaf 0,7 6 5 gr. platinasalmiak efterl. 0,3 3 7 gr. Pt. 



Beräknadt. Erhållet. 



1. 2. 3. 4. 

 IP 5 3,70 3,87 4,07 



C3 36 26,67 26,42 26,50 



N 14 10,37 10,62 



S 32 23,70 23,76 



03 48 35,56 — 



135 100,00. 



Vid syrans smältning 132 — 134^ sker en häftig gasutveckling 

 af cyansyra. Den smälta produkten stelnade icke vid afsvalning. 

 Efter dess lösnins i vatten och afdunstning erhölls kristaller af 



