68 CL.\ES!=!0.\, KUODANKALR'.M OCII MüNoKLOUAT'l'IKS V RA 



ötVergar denna saltsyi'ade sulfhydantoin vid kokning med vatten 

 lütt i sinapanättiksyra. 



I föregående uppsatser är onmänidt, att vid frigörande af 

 rhodanättiksyran ur dess salter medelst en annan syra den upp- 

 tager vatten och öfvergår i karbamintioglykolsyra, hvilken senare 

 syra vid inverkan af koncentrerad saltsyra öfvergår dels i sinapan- 

 ättiksyra, dels i tioglykolsyra, och att samma förlopp inträder 

 vid saltsyras inverkan på rhodauättiksyrans eterarter. Sinapan- 

 ättiksyran framställes fördelaktigast af rhodanättiksyrans amyl- 

 eter genom att koka densamma med rykande saltsyra under en 

 tids förlopp. I motsats mot denna syras etyl- och i synnerhet 

 metyleter angripes amyletern mycket svårt af saltsyran. Reak- 

 tionens hufvudprodukt är sinapanättiksyra, hvavemot mycket 

 litet tioglykolsyra bildas. 



Sinapanättiksyran utmärker sig för sin stora kristallisations- 

 förmäga. Ar syran fullkomligt färglös, kristalliserar den i ganska 

 tunna rhombiska taflor. Ar den deremot färgad gul, såsom den 

 erhålles i synnerhet vid dess framställning af rhodanättiksyrans 

 eterarter, sä kristalliserar den i ganska stora rhombiska pyra- 

 mider. Denna enkla form kan dock endast bibehålla sig till en viss 

 storlek af kristallen, hvarefter vid ytterligare tillväxt det basiska 

 planet afstympar pyramidens polhörn. Hos stora kristaller blir 

 derför tafleformen åter förherrskande ^). Några noggranna mät- 

 ningar kan jag ännu tyvärr icke framlägga. Syran är i varmt 

 vatten mycket lättlöslig men faller vid afsvalning nästan full- 

 ständigt ut, i motsats mot hvad Heintz angifver. Såsom 

 nedanför skall nämnas, hade Heintz delvis åtminstone sin syra 

 förorenad af karbamintioglykolsyra. Sinapanättiksyran är tem- 

 ligen hård och spröd. Dess smältpunkt är 125° — 126°. Vid 

 försigtig upphettning sublimerar den nästan fullständigt utan 

 sönderdelning. Den är en ytterst svag syra med endast svag 

 sur reaktion. Den ger knappast salter med annat än alkali- 



') Det af Heintz oinuämda föi-hällandet att syran äfven kristalliserar i pris- 

 mor, är endast rigtigt för sä vidt som endast afses den yttre formen, all- 

 denstund dessa prismor bestå af en nppradning af smä rhombiska taflor. 



