ÖFVERSIGT Al' K. VETENSK.-AKAU. FÖKHAXULI^^GAll 1 S 7 7, X:0 O. 69 



metallerna ocb de alkaliska jordarterna, livilka dock mer eller 

 mindre sönderdelas af vatten i fri syra och basiskt liydrat. 

 hvarför deras salter reagera starkt alkaliskt. Några eterarter 

 af denna syra har jag icke kunnat framställa. 



Utspädd salpetersyra inverkar icke pa syran, men om den 

 afdunstas med öfverskott deraf, så oxideras den till svafvelsyra 

 (26,1 ia S oxideras på detta sätt till svafvelsyra, under det 

 syrans svafvelhalt utgör 27,7 "C) och oxalsyra, som vid massans 

 lösning i vatten, afdunstning och kristallisation i rikliga mängder 

 utföll. 



En lösning af syran angripes energiskt af brom, hvarvid 

 -J-del af syrans kolhalt bortgår såsom kolsyra. Brom tillsattes 

 så länge, tills det vid reaktionen uppkomna bromammonium var 

 förstördt, hvarefter afdunstades till torrhet, tillsattes vatten och 

 neutraliserades med kolsyrad baryt. Vid afdunstning erhölls 

 barytsaltet af sulfoättiksyra. Till raoderluten sattes ättiksyrad 

 blyoxid, hvarvid ett salt i glänsande kristaller utföll, som visade 

 sig vara bromättiksyrad blyoxid (erh. 28,6 Br; ber. för saltet 

 + 2H-0 28,K % Br). Vid behandling med brom bildas sålunda 

 kolsyra, ammoniak, bromättiksyra, sulfoättiksyra och svafvelsyra 

 (27 % af syrans svafvelhalt oxiderades till svafvelsyra). 



Koncentrerad svafvelsyra löser syran vid uppvärmning utan 

 sönderdelning. Vid afsvalning kristalliserar den oförändrad ut. 



Kokas syran med en lösning af kaustika alkalier, så sönder- 

 delas den blott långsamt och ofullständigt under utveckling af 

 ammoniak, bildning af tioglykolsyra och små spår af alkalisulfid. 



Ammoniak löser syran under bildning af ett obeständigt 

 ammoniumsalt, som vid afdunstning åter sönderdelas i ammoniak 

 och den fria syran. Ej heller vid upphettning i slutet rCir 

 med ammoniak bildas någon förening motsvarande tiosinnamin. 

 Då sulfhydantoin på visst sätt kan anses som denna syras 

 tiosinnamin, och denna lätt öfvergår i sinapanättiksyra, så följer 

 äfven, att den omvänd^ reaktionen knappast kan inträda. Ej 

 lii'Uer kunde nåsra andra additiva Hu-oninirar erhållas motsva- 



