ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1877, N:0 6. 11 



faller strömstyrkan under detta senare värde för att småningom 

 dit återgå. 



Kromkloriden, ehuru fullkomligt ogenomskinlig, gaf ungefär 

 samma värden, som erhöllos i direkt ljus. Någon sådan efter- 

 verkan, som i ft-åga om koppar- och selenlösningarne iakttogs 

 icke, Kameleonlösning gaf ungefär samma ström som i direkt 

 ljus, åtminstone icke svagare. Nickelsaltslösningen försvagade 

 strömmen, likaså indigolösning, som, tillräckligt koncentrerad, 

 gaf samma effekt som i mörker. Alla de nämnda serierna a — ■/ 

 erhöllos med ett och samma selenstycke. Afven två andra selen- 

 stycken undersöktes och befunnos, ehuru icke fullt så känsliga, 

 lemna liknande resultat beträffande olika glassorters och lösnin- 

 gars förmåga att höja eller minska ledningsförmågan. 



Af ofvaustående måste jag draga den slutsatsen, att det 

 icke är ljus vibrationerna i allmänhet, eller någon viss sort af 

 dem, som förorsaka förändringar i ledningsförmågan; ty selen- 

 stången förhåller sig i den genomskinliga kopparkloriden nästan 

 som i mörker och i den fullständigt ogenomskinliga kromkloriden 

 såsom i ljus. Här måste således vibrationer af en helt annan 

 ordning, eller måhända af ett helt annat slag än ljusvibratio- 

 nerna, vara verksamma. Det genom värme, ljus eller kemisk 

 kraft förnimbara spektrum är ganska begränsadt, i det förhål- 

 landet mellan de yttersta strålarnes svängningstal är ungefär 

 som 4:1, eller, med uttryck lånadt från ett annat, område, 

 spektrum omfattar ungefär två oktaver. Det är ju emellertid 

 alls icke omöjligt, att äfven utom dessa gränser finnas vibra- 

 tioner, som dock verka hvarken kemiskt, lysande eller värmande. 

 Skulle det icke kunna vara dessa, som modifiera ledningsmot- 

 ståndet hos selenen? En annan möjlighet, som icke får lemnas 

 åsido, äro de longitudinela vibrationerna. Deras tillvaro är visser- 

 ligen icke experimentelt bevisad, men de äro dock införda i 

 etervibrationernas theori, om de ock såsom Cauchy antager 

 icke verka på ögat. Dessa frågor måste dock lemnas till före- 

 mål för kommande undersökningar. Likaså huruvida förändrin- 

 gen i motståndet beror på en ytverkan, eller om de infallande 



