12 rORSSMAN, OM UET GALV. LEDNINGCMOTSTÅNDET HOS SELEN. 



vibrationerna verkligen åstadkomma en hela massan genom- 

 trängande molekular förändring. 



Ett par egendomligheter tarfva ock förklaring. Efter sedan 

 selénstången en stund varit omgifven af t. ex. kopparkloridlös- 

 ning och belyst, sprang strömstyrkan genast, efter lösningens 

 aflägsnande, något upp öfver livad den var i direkt påfallande 

 ljus, och i fråga om selenlösning var förhållandet motsatt. Detta 

 torde man kunna förklara på följande sätt: de vibrationer, som 

 genomgått kopparkloriden sträfva att framkalla nya lägen hos 

 molekulerna, hvilket motverkas af de molekulära krafterna. Ett 

 konstladt jemnvigtsläge uppkommer, hvilket, då vid lösningens 

 aflägsnande den spännande kraften upphör, men den motver- 

 kande ännu finnes qvar, till följd af ett slags tröghet går öfver 

 till ett nytt, som ligger på andra sidan om det normala i direkt 

 påfallande ljus, hvilket ock slutligen återkommer. Då vibra- 

 tionerna från en lamplåga gått genom selenlösningen, uppkom 

 ett ledningsmotständ, som var mindre än i direkt påfallande 

 ljus. Detta kan förklaras antingen derigenom, att strålar finnas, 

 som verka en förminskning i ledningsförmåga och att dessa 

 blifvit af lösningen absorberade, eller ock att en förvandling 

 skett af overksamma vibrationer till verksamma vid gången ge- 

 nom vätskan, således en företeelse liknande fluorescensen. Det 

 skulle måhända icke vara omöjligt att finna en vätska, som 

 modifierade vibrationerna, så att selen, träffad af vibrationer 

 som genomgått densamma, fick större ledningsmotstånd än i mör- 

 ker. Om detta lyckades, så vore derraed bevisadt, att vibra- 

 tioner finnas, hvilka minska ledningsförmågan. Bland de af mig 

 försökta absorberande ämnena är dock intet, som haft nämnde 

 verkan. 



