30 ATTERBERG, OM FURUTJÄRANS TERPENER. 



hållandet är hos isoterebenten. Ur blandningen kunde ingen 

 kristalliserande produkt erhållas. 



Om monoklorhydratets egenskaper vill jag endast nämna, 

 att det synes temligen fullständigt sönderdelas vid upphettning 

 med alkoholisk kalilut. Dervid uppträder en pelargoniumartad 

 lukt; huruvida denna härrör af monoklorhydratets eller det in- 

 blandade diklorhydratets sönderdelningsprodukter, måste jag dock 

 ännu lemna oafgjordt. 



Syhestren-diklorluidrat bereddes genom inledning af klor- 

 vätegas i en afkyld eterlösning af sylvestren. Efter eterns af- 

 destillation göts återstående olja i en öppen skål, der den efter 

 två å tre dagar afsatte diklorhydratet i vackra kristallfjäll. Dessa 

 befriades från vidhängande olja (ej hälften af sylvestrenen hade 

 öfvergått i kristalliseradt diklorhydrat) och omkristalliserades ur 

 alkohol, hvari de voro lättlösliga. De erhöllos då som glänsande, 

 breda, platta nålar eller stafformiga kristaller, hvilka visade en 

 smältpunkt af 72° — 73% som ej förändrades vid förnyad om- 

 kristallisation. 



En klorbestämning af diklorhydratet lemnade följande siffror. 

 Af 0,3960 gr. diklorhydrat erhöllos 0,56OO gr. klorsilfver eller i 

 procent: 



Fuunet. Beräknadt. 



Klor 34,97 35,63. 



För att undersöka diklorhydratets beständighet upphettades 

 det liksom de andra klorhydraten med dels vatten, dels alkoholisk 

 kalilut till 100° i tillsmälta rör. 



I förra fallet erhölls ur vattenlösningen så mycket klorsilfver, 

 som motsvarade 15,6 o % klor. Redan vatten sönderdelar således 

 klorhydratet högst betydligt. Dervid uppträdde en stark pelar- 

 goniumlukt. 



Vid användande af alkoholisk kalilut åter utträdde ej mindre 

 än 33,9 7 % klor såsom klorväte. Diklorhydratet sönderdelas så- 

 ledes nästan fullständigt af alkoholisk kalilut. Afven i detta 

 fall uppträdde den intensiva pelargoniumlukteu. 



