ÖFVEKSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖKHAXULINGAU 1 S7 7, N:0 6. 31 



Pelargoniumluktande olja ur sylvestren-dikloo^hydratet. För 

 att isolera denna egendomligt luktande substans behandlades en 

 större mängd diklorhydrat med kokande alkoholisk kalilut under 

 nåsra timmars tid och under användande af tillbakavändt kyl- 

 rör, för att hindra reaktionsprodukten att förflygtigas med bort- 

 gående alkoholångor. Lösningen destillerades efter tillsats af 

 vatten, då inom kort all olja öfvergick. Den afskiljdes från det 

 öfverdestillerade vattnet, torkades med klorkalciura och under- 

 kastades analys. Oljans lukt var den af bladen hos ett slags- 

 vanliga fönster-pelargonier (Pelargonium graveolens?). 



Analysen gaf: 



85,44 °i kol och 11,98 % väte, 



hvilket motsvarar närmast formeln 4CioHig + H2O, som fordrar: 



85,4 1 % kol och 11,74 % väte. 



Den erhållna oljan var således ingen ren substans utan möj- 

 ligen en blandning af eu terpen och en terpinol (2C]oHjg + H^O). 

 Vid undersökning af dess kokpunkt visade den sig också ej ega 

 någon fix sådan, ty den började destillera vid 160° — 165°, hvarpå 

 kokpunkten straxt steg till 175°. Der var den teraligen konstant,, 

 men steg så öfver 200°. Föga retortåterstod erhölls. 



Jag försökte äfven att bereda samma olja under sådana 

 omständigheter, att vatten ej var närvarande och således terpinol- 

 bildning kunde undvikas, begagnande mig för detta ändamål af 

 Oppenheims metod för kamfenberedning ur terebentens nionoklor- 

 hvdrat genom upphettning med anilin. Vid blandning af diklor- 

 hydratet med två gånger dess vigt anilin och försigtig upphett- 

 ning, började något öfver 140° reaktion att inträda och vätskan 

 upphettade sig helt hastigt till 175° samt försattes i häftig kok- 

 ning. Reaktionsprodukten, som var starkt färgad, behandlades^ 

 med utspädd ättiksyra, för att afskilja anilinen, och återstående 

 olja underkastades ett par fraktioneringar. Det visade sig då,, 

 att äfven denna reaktionsprodukt ej var en enhetlig substans. 

 Hälften ungefär bestod af en vätska, som öfverdestillerade mellan 

 175° och 180°, resten af en ej utan sönderdelning destillerbar 

 kropp. Det vid 175° — 180° öfverdestillerande egde ej så ut- 



