10 EULUXD, UNIPOL. INDUKTION OCH ELEKTK. ROTATION. 



rörliga strümringar, så komma dessa, i tall strömmarne ira emot 

 visarne pa en urtafla, att samla sio; mot magnetens eller sole- 

 noidens midt, men deremot, om strömmarne hafva motsatt rikt- 

 ning, kommer en del att närma sig nordpolen och den andra 

 delen intill sydpolen. Föröfrigt är det tydligt, att den kraft, 

 hvarmed förflyttningen af ringarne försiggår, är under föröfrigt 

 lika förhållanden proportionel med produkten af det magnetiska 

 momentet och strömstyrkan i ringarne. Ar sydpolen vänd uppåt, 

 så närma sig ringarne indifterensplanet, om strömmen i dem, 

 sedd ofvanifrän, går som visarne på en urtafla, men deremot 

 till polerna, om strömmen går åt motsatt håll. 



Ehuru riktigheten af det nu anförda framgår af sig sjelft, 

 har jag dock bekräftat detsamma genom experimentela försök. 

 Dessa äro dock så enkla och för en hvar så lätta att anställa, 

 att jag anser det vara öfverflödigt att beskrifva, huru jag här- 

 vid gick tillväga. 



Vi tänka oss en vertikalt stående ihålig metallcylinder och 

 att inuti denna en jerncylinder sig befinner. Om nu jerncylin- 

 dern på ett eller annat sätt göres magnetisk, så uppstå dervid 

 i metallcylindern induktionsströmmar, livilka gå i horisontela 

 plan omkring densamma. De fria ethermolekulerna föras af den 

 inducerande magnetkraften ur de jemnvigtslägen, som de inne- 

 hade före magnetiseringen; men samma kraft inverkar äfven på 

 de bundna etherlager, af hvilka ledarens egna molekuler äro 

 omgifna. Dessa etherlager tillväxa nemligen i tjocklek på den 

 sidan af ledarens molekuler, som är vänd emot etherströmmen. 

 Då de ifrågavarande etherlagren hunnit blifva så mycket för- 

 tätade, att repulsionen från dessa på de i rörelse varande fria 

 ethermolekulerna blir lika stor som den magnetiska induktions- 

 kraften, så upphäfva dessa krafter hvarandras verkningar och 

 de fria ethermolekulerna komma i hvila. Om derefter induktions- 

 kraften borttages, så drifver repulsionen från de förtätade ether- 

 lagren de fria ethermolekulerna tillbaka i de förra jemnvigts- 

 lägena, och man erhåller dervid en induktionsström, som är lika 

 stor med den förra, men har motsatt tecken. Induktionsström- 



