ÖFVERSICtT af k. VETENSK.-AKAD. förhandlingar 1877, N:0 7. 39 



Föreningen var således en tribromnaftalin. Då endast två 

 sådana föreningar förut äro bekanta (jfr sid. 28) och konstitu- 

 tionen af denna ej är känd (med undantag af att den, såsom 

 härledd af ,?-sulfonsyra, bör hålla en bromatom i /5-ställning) 

 så torde densamma bäst betecknas såsom y -tribromnaftalin. 



Naftalindisidfonsyror och PBr^ Då jag med PBrj behand- 

 lade de båda naftalindisulfonsyror, hvilka Ebert och Merz ^) 

 först framstält och beskrifvit och hvilkas motsvarande diklor- 

 naftaliner Cleye -) erhållit, kom jag till följande resultat. 



Då I mol. \in\\\xi\i- a- disulf onat lindrigt uppvärmdes tillsam- 

 mans med 2 mol. PBrj, uppstod som vanligt en liflig reaktion. 

 Då efter dennas slut massan uttvättades och återstoden löstes 

 i benzol, erhöllos vid lösningsmedlets långsamma afdunstning 

 kristaller af a-disulfonsyrans hromid. I rent tillstånd bildar 

 denna förening färglösa, väl utbildade prismer, som smälta vid 

 137'. Den motsvarande kloriden smälter enligt Ebert och Merz 

 vid 157°— 158°. 



Analys: 



0,2084 grm gåfvo 0,i9 04 AgBr. 



I procent: 



Beräkuadt för C,nH6(S02Br)2 Funnet. 



Br .— 38,65 38,88. 



Blandades åter kaliumsaltet ined 4 mol. PBr^ i en retort och 

 upphettades mycket starkt, så erhölls ett destillat, som efter 

 behandling med vatten o. s. v. slutligen gaf en vid 140°, 5 smäl- 

 tande förening. Denna kropp, som vid analys visade sig vara 

 en dibromnaftalin, var temligen svårloslig i varm alkohol. Vid 

 lösningens hastiga afkylning kristalliserar föreningen i små, färg- 

 lösa, starkt ljusbrytande rhombiska taflor, vid långsam afdunst- 

 ning åter i stora, naftalinlika, oregelmässiga blad. Vid upp- 

 hettning sublimerar föreningen; vid rifningblir den starkt elektrisk. 



Analys : 



0,1368 grm gåfvo 0,2 io6 CO, och 0,0337 HoO. 



'j Ber. d. D. Chem. Ges. Bd. 9, s. 592. 



2) Öfvers. af Sv. Vet.-Akadrs Förh. 1876. 7, sid. 35. 



