14 WIDMAN, OM KLORS INVERKAN PA KLORNAFTALINER. 



I procent: 



Funnet, 

 1. 2. 

 C,o 45,86 



H^ 2,07 



Cl^ 52,84 



266 100,00. 



Vid försök att genom upphettning i tillsmälta glasrör med 

 salpetersyra öfverföra y-tetraklornaftalin i en ftalsyra har jag 

 efter syrans afdunstning erhållit en redan under 100° C. smäl- 

 tande substans, hvilken jag dock icke lyckats erhålla i för analys 

 tilh äckligt rent tillstånd. 



Beriikn. 



idt. 



120 



45,11 



4 



1,51 



142 



53,38 



5. Om klors inverkan på /?-diklornaftalin. 



Ren, vid 67° C. smältande /?-diklornaftalin löstes i kloroform, 

 och klorgas inleddes i lösningen, till dess 2 molekyler klor på 

 1 molekyl diklornaftalin blifvit absorberade. Sedan kloroformen 

 blifvit afdestillerad, återstod en flytande oljeformig kropp, som 

 vid afkylning stelnade till en hård kristallmassa. Vid behandling 

 med alkohol gick denna till en ringa del i lösning, men största 

 mängden förblef olöst äfven vid kokning. Kristallmassan affil- 

 trerades och kristalliserades derefter ur benzolhaltig alkohol, 

 hvarvid korta, genomskinliga prismor afskiljdes, utgörande ß- 

 diklornaftalintetraklorid. 



ß-Diklornaftalintetraklorid, Cj^HgClj . Cl^, kristalliserar ur 

 kloroform i stora, väl utbildade, genomskinliga, glänsande, spröda 

 prismor af monokliniska systemet. Den är mycket lättlöslig i 

 kloroform och benzol, ganska löslig i benzolhaltig alkohol, nästan 

 alldeles olöslig i gasolja, mycket svårlöslig i kokande alkohol 

 och isättika och smälter vid 172° C. Den öfverensstämmer så- 

 ledes fullständigt med a-diklornaftalintetrakloriden A såväl i an- 

 seende till fysiska egenskaper som ock med afseende derpå, att 

 den vid behandling med alkoholisk kalilut gifver «-tetraklor- 

 naftalin. 



