4 M. FOSLIE. [1909 



meter. De viser stor lighed med de tilsvarende organer hos Li- 

 thoth. mirabile, med tyndt tag gjennemboret af ca. 80 fine slim- 

 kanaler. Jeg har dog kun seet nogle faa ikke opløste. De øvrige 

 viser kun en svagt ophøiet kant, som gjenstaar af tåget. Et par 

 steder paa grenene er der desuden en delvis afskalling, som min- 

 der noget om opløste sori hos ArchæolitJiothamyiion, men dette er 

 sandsynligvis kun en tilfældig afskalling af de yderste vævlag. 



Denne art viser habituelt stor lighed med Lithoth. glaclale 

 f. horealis, men er forøvrig meget afvlgende. Den nærmer sig 

 habituelt ogsaa til grove former af Årchæolithothamnion Sihogæ. 

 Artens voksested kan ikke ansees sikkert bekjendt. Eksem- 

 plaret er vistnok etiketteret „Lithothamnin?n crassum Phil, Adria" 

 i K. k. Naturhist. Hofmuseums botaniske samling i Wien, men det 

 synes ikke at kunne være fra Adriaterhavet. Der foreligger sik- 

 kerlig en etiketforveksling, hvilket er tilfældet med nogle andre 

 eksemplarer i samme samling. Det er sandsynligvis fra det Røde 

 hav, hvorfra der foreligger andre kalkalger i samlingen, eller muli- 

 gens fra det Indiske hav. 



ArcJiæolithothamnion erythræum (Rothpl.) Fosl. 



Rev. Syst. Surv. Melob. (1900) p. 8; Lithothamnion erythræum Rothpl. Bot. 

 Centralbl. 1893, nr. 14. 



Syn. Årchæolithothamnion crassiramosum Pilg. Corall. west). Ind. Ozean 

 (1908), p. 39! 



Det botaniske museum i Berlin har vist mig den velvilje at 

 laane mig typeeksemplaret a.f Ar cJi. crassiramosum til undersøgelse. 

 Dette repræsenterer efter min opfatning et mere end sedvanlig for- 

 grenet eksemplar af ArchæoUtJiothamnmi erythræum (Rothpl.) Fosl. 

 f. mollis. Det er uregelmæssig dikotomt grenet, delvis med akser 

 af to til tre ordener, og grenene er mere eller mindre knudret, 

 de øverste især korte og oventil rundagtig fortykket. De er 2.5 

 (2) — 4 mm. tykke. Eksemplaret staar nær den form, som er af- 

 bildet i Siboga-Exp. LXI, t. VI, fig. 10—11. 1 struktur stemmer 

 det fuldstændig overens med A. erytliræum, ligesaa sporangierne. 

 Jeg besidder lige saa grenede eksemplarer af den sidstnævnte art, 

 men jeg har ikke kunnet trække nogensomhelst grænse mellem 

 disse og mindre grenede former. Rothpletz beskriver arten som 



